6^6. 

 NASTURTIUM anceps. 



Skidorne aflånga , på alla kanter hvassa , kortare än 

 sina skaft. Kronbladen större än blomfodret. Stjel- 

 karne rotslående. Bladen fjaderlikt klufne, med ö- 

 roD omfattande stjelken, alldeles glatta. 



Linn. Spec. Pl. ed. 2. p. 917. {Sisymtr» amphiblum y terrestre). 

 Wahlenb. Fl. Sv. n, 747. 



Ua denna växt fdrst vid Upsala bestämdes sasoni en särskild 

 art, var den nästföregående mindre bekant, och derföre hade 

 man dervid mindre afseende pS densamTrm än pa följande ar- 

 ten. Ehuru den närvarande nu befinnes i det hela mera för- 

 vandt med den iörra (N. Sylvestre) än man dä kunde förmo- 

 da, så har man dock nog skäl öfriga för att bibehålla den så- 

 som en egen art, hälst uti en rad (eller svit), der antingen 

 den, äfven så väl som de andra, i anseende till ganska bestäm- 

 da kännetecken måste skiljas eller också alla för dessa skilje- 

 teckens föränderlighets skull förenas. Det är i sjnnierhet till 

 frukten och öfre delarne, som den mest närmar sig åt före- 

 gående i det att skidorne äro tunna, blommorne af ungefärli- 

 gen samma storlek och färg; men, dä man nogare betraktar 

 den förra artens kortare och tjockare styl i förening med ski- 

 dornas större smalhet och längd samt nästan plansidiga beskaf- 

 lenhet (ungefär såsom j)å de finaste arterna af slägtet Carda- 

 inine) och anställer jemförelse med den närvarande artens lån- 

 ga och lina s\.y\, sä väl skiljbar från de nog hvasskantige ehu- 

 ru det oaktadt pä sidorne mera hnkige skidorne, så synes äf- 

 ven härutinnan nog skiljaktighet. Ännu mera skiljer sig den- 

 ne art frän föregående med växningssätt och rot, som närma 

 sig till följande artens. Den har nämligen ungefär samma knöl- 

 aktighet i roten, och sedan uppkomma på den kulliggande stjel- 

 ken d3dika sidoskott med också knölaktig grund cch olika blad, 

 hvilka skott tydligen äro bestämda att bilda en ny växt i hän- 

 delse frösättningen skulle slå felt. 



Men, ehuru denna växt pä nu anförde sätt är midt emel- 

 lan de närmaste arterna, så står den dock öfver dem bada i 

 anseende till skidornas öfverensstämmelse med den form , som 

 de enUgt slägtets allmänna character egentligast böra äga och i 

 anseende till frösättning. Om några växter i sj-^stematiskt af- 

 seende skola anses såsom missfosterliga eller mindre fullkom- 

 liga urartningar, så toi-de det vara de, som minst fullkomna sin 

 frukt antingen genom smalhetens förtvining såsom hos föregå- 

 ende eller en af uppsvallning härrÖx^ande allt för stor förkort- 

 ning såsom hos följande växt. Fast mera sjmas de vara rikti- 

 ga systematiska och sexuella arter, som härutijinan hålla ett 

 medel och väl utbilda sina frön. I detta afseende bhr då den 

 härstädea anförda första arten (iV. pcdustre) den aldrabästa och 



