697. 

 NASTURTIUM amphieium. 



Vatten -Rätlika. 



Skidorne nästan klolformige, korta såsom stylen. Kron- 

 bladen större an blomfodret. Stjelkarne uppblåsta. 

 Bladen öfverst utan alla öron, litet inskurne; de 

 nedre under vattnet kammlika, öfver vattnet lyr- 

 formige. 



Linn, Fl. Sv, r, SpS. (Sisymbrium). ed. Wahlenb. n. 748. Hahne. 

 man Apoth. Lex. 2, p. 3oo. IRavhani aquatici radix). Graunmll. Med. 

 Y.QU 4. p. 38. 



X ran de foregående mer och mindre fullkomligt frösättande 

 arterna får man slutligen komma till den, som minst af alia 

 sätter frö, men dei-emot aldramest utbildar sig i rot och nedre 

 delar. Man har sett, att redan den förra arten har en liten 

 grundknöl och några dylika tillämningar på den nedhggande 

 stjelken; hvilket aJlt utbildar sig hos denna i mångfaldigt stör- 

 re grad. Rotknölen är i sjamerhet om våren icke allenast tjock 

 som en tumme, ulan den delar sig också liksom i ilere ben el- 

 ler fötter (och afsmalnar icke i blott en rotspindel, för hvars 

 tilltjockning den då kunnat anses, såsom på den föregående). Den- 

 na rätlika lär er vara uppkommen af de sidoknölar, som på stjel- 

 ken vid -j- bilda sig och som sedan om hösten utväxa med sä- 

 dana stora rättiklikablad, som vid i. äro någotbetecknade. Sedan 

 dessa om hösten slätt sä pass upp i luften att dylika blad pä 

 dem kunnat växa, så synas de dels om vintern draga sig län- 

 gre ned i dyen , hvilket väl kan ske genom någon förkortning 

 af de nedgående grenarna, dels i synnerhet om våren öfver- 

 täckas af det iipj)stigna vattnet och då uppskjuta sådana stjel- 

 kar, som bli uppåt allt mer och mer ihåliga samt försedda med 

 sådana blad, som kunna liknas vid simfenor så väl till form 

 som troligen också bestämmelse att ge stjelken hållning i vatt- 

 net. Vid den således upphunna vattenytan fiu' stjelken sin stör- 

 sta ihålighet eller uppbläsning, från hvilket uppehållningsstäUe 

 växten nu grundar sitt uppskjutande af egentlig fröredningsbä- 

 rande stjelk upp i sjelfva luften. Denna Initstjelk afsmalnar 

 åter allt mer och mer, dock så småningom, alt också luftens 

 blad blifva fastade blott på ena sidan, utan att bjuda till på 

 något sätt omfatta å^n 'Ånnxx nog tjocka stjelken. Omsider kom- 

 mer växten således till blomning merendels stödd emellan den 

 mörka Kolhvassen (Scirpus lacust?-ls), ibland hvilk en dess 

 nästan dubbelt större blommor än på någon af de förra arter-*" 

 na af liflig gul färg bli desto märkligare. Men sluthgen blir 

 frukten, det obetydligaste af allt, i anseende till uppbläsning 

 så förkortad , att man i hast snarai^e skulle tro sig hafva en 

 art af slägtet Wiyagrum bland de kortskidade växterna (Silicn- 

 loscé) än en långskidig (^Siliqiiosa). Den har derföre äfven verk- 

 ligen blifvit kallad både Myagrum aquaticum Lamark och Ca~ 



