698. 



är vederlagt torde man göra bäst, att behålla de gul blom- 

 strande kältistlarne för sig sjelfva. 



Den närvarande arten , som kännes af of vannäninde be- 

 skaffenhet och föröfrigt med sina starkt omfattande blad pä en 

 hög ofta tvä och tre alnar hinnande något slankig stjelk, är 

 rätt allmän i Skäne säi'deles den södra och restra delen, fi'ån 

 hvilken den upjistiger i Hallands södra del allt till Halmstad. 

 Sedan är den blott funnen j^ä W e stergöthland s öfvergångs- 

 forniation nedom Wåmb icke långt frän Sköfde, och slutligen 

 pä dylik bildning i Södra Norrige norr om Moe. Den växer 

 icke säsom de egentligaste gemena tistlarna pä smutsiga rude- 

 ral-platser, utan finnes i ängarna vid bäckar och der %'atten 

 iiedsälar, hälst närmare skogskanter och bland löfbuskar. Pä sä- 

 dana ställen har den ett ganska renligt och vackert utseende, 

 längt mera än de andre allmännare ängstistlarne, Uksom anvi- 

 sande dess ätlighet. 



Ehuru den icke veterligen finnes i någon af Sveriges ö- 

 stra landsorter, sä är den dock allmän i Ryssland ända upp till 

 Petersburg. Det är i synnerhet i det landet, som unga väx- 

 ten vårtiden skall förtäi-as säsom kål, af ett folk, som mycket 

 mer än de fleste andra vet att begagna sig af vegetabiliska fö- 

 doämiien, hvarutinnan Svenskarna stå vida efter icke allenast 

 detsamma, utan också de lleste folkslag i verlden. 1 Jutland 

 113-ttjas i s3-nnerhet växtens öfre del att färga gult. De safli- 

 ge blommorna halva någon lukt och suga-s ganska flitigt af bien, 

 fcvilka af dem få m5-cket ämne till både vax och boning. Frö- 

 fjunet af denne fi'amför andra tistel-arter skall kunna spinnas 

 med ull och begagnas till hattar. Bland tama djur skola getter 

 och svin men i synnerhet hästar mycket gerna äta denna lik- 

 som andra något beska icke allt för mycket stickande tistlar; 

 deremot kor och ännu mer får sky för densamma, kanske äf- 

 veu af orsak att den verkar vidrigt på mjölken såsom man an- 

 märkt om några andra i synnerhet beska Tistlar. Att tistel- 

 Irön i allmänhet äro en föda för småfoglar, kan anmärkas. 



Tabellen, tecknad vid Lund i Skåne, har icke kunnat ispptaga 

 mer än vfextens blomtopp med ett dernedom varande underlagt blad , 

 lästadt vid en bit af sfielken, b. en småblomma med fjun och ett styc- 

 ke af fröfästet jemte några blomfoderf;KII. c. fröfästets gropar, åtskil- 

 da af agnar (palece) delta i hår, eller om man häldre vill af borster^ 

 som eammarflutit till agnar. d. toppen at elt agn, mera förstorad. 



