702. 



sydligare fjällens rötter blir den något grofvare med fem eller 

 sex kanter och förutan de deremot svarande inre canalerne ock- 

 så en raedelpunkts-canal af ungefär samma storlek som de pä 

 sidorne. Slidornes tänder bli också mindre borstbärande ut- 

 om de som sluta ofruktbara grenar, bvilka bafva borst nästan 

 såsom finaste formen. Således närmar sig den gröfre formen 

 något åt stam-arten B. hyemale, men far dock aldrig, såvida 

 nian sett, de grofva stammar med en stor pipa i midten och 

 afiallande slidtänder. Det synes således blifva ett tillräckligt 

 afständ mellan dem bässe. 



Det synes märkligt, att, da rätta JS. hyemale i medlersta 

 Sverige häller sig pä randiga skogsliedar, som likväl höst och 

 vår hafva nog vatten, så blir den i Lappmarken mest utmed 

 de större flodernas stränder. Deremot uppstiger i dessa orter 

 först den gröfre förändringen på bergssidorne , och sedan hin- 

 ner den finaste sorten de liögsta fjällarire och i synnerhet de 

 mest arctiska orterna. Huru den derefter kan återvända till Ros- 

 lagens stränder, torde bli en annan fi'äga. 



Dess skarpare kanter kunna gifva oss anledning att förmo- 

 da den vara än mera skafvande än det allmänna Skaftet 

 (Sv. Bot. n. 33o.), ehuruväl hela växtens finhet och skörhet 

 synes göra den, åtminstone pä vanliga sättet använd, mindre 

 gagnelig. 



Tab. visar: i. fruktbärande topp af den finaste formen, förstorad. — 

 2. Helt stånd af den gröfre formen med uppom nuramern visad ge- 

 nomskärning af roten och vid * nya rotskott för nästa år, afhvilkadet 

 vid f tyckes blifva stjelkbaraiide: allt hufvudsakligen enligt Kyrkoher- 

 den Lsstadii ritning i Lappmarken, a. förstorad frukttopp med 

 fem kanter, b, mellanstycke af sljelken med sex kanter och en me- 

 delpunkts canal, c. en ofruktbar topp af samma inre beskafTenhet » 

 men med långa tänder i öfver&ta ändan. 



