707 



EPILOBIUM ALPiNU?.!. 



Pistillens mårke alldeles helt eller oklufvet. Fruhurm 

 ganska glatta. Bladen elliptiska, nästan Iielbräd- 

 dade. Stjelken fåbiomig,. blott på två sidor fin- 

 hårig, nedtill kulliggande. 



Linn. Fl. Sv. n. j3i. cl. Wahlenb, n, 423, 



D 



et är rätt märkvärdigt, att se vegetationens aftagande mot 

 norden och vara fjällar, hvilket tydligen visar sig hos slägtet 

 Epilohium. Man undantage blott den stora Epilohium angii.- 

 stifoUum, som väl förekommer ända npp på fjällen, men som 

 i Lappmarken är att anse såsom en sådan praktväxt, som 

 mest tillhör menniskors granskap, eller åtminstone sådana 

 ställen der jorden undergått någon särskildt förändring. De 

 andra arterna af taga tämligen ordentligt, så att man först 

 saknar de mera storblommige, och med mera stjelkomfattande 

 blad försedda, samt äfven mera hårige arterna, tills slntligen 

 nedom fjällen blott E. montanum och pcdustre återstå. 



Vår närvarande fjällväxt bjwqs väl till inre delar vara 

 närmast den sistnämnde, men jrttre delarna likna nästan mer 

 åen förra. Från båda skiljes den bäst i alla tillstånd med en 

 sådan glatthet, alt blott någon mycket fm bärighet är liksom 

 dold på bladkanterna, livilken på stjelken nedlöper och der 

 blii' tydligast såsom tvänne motsatta hvithårige linier, hvilka 

 liksom de motsittande bladens par skifta läge. Högst upp pä 

 fjällen blir stjelken nedtill liggande,, uppreser sig sedan något 

 med toppen och får slutligen en äfvenledes mest lutande 

 blomma i samma riktning som nedre delen af stjelken ; och 

 detta allt merendels efter det vattens riktning, som under sitt 

 nedflytande bidrager till nedtryckningen. Bladen bli här 

 mest små, som man plär säga liknande SerpylU , och frö- 

 skidan får en särdeles klubb-form. 



Deremot då den, åtföljande det nedflytande kyliga fjäll- 

 vattnet, kan fästa sig vid någon källa i skoglandet och njuta 

 mei'a stillhet, samt åtminstone till öfre delarne mera solvär- 

 ma, får den rak stjelk och större blad, nästan såsom E. mon- 

 tanum y och äfven längre, samt derföre icke så klubbformig 

 fröskida. 



I båda formerna insamlas den icke mycket för växtsam- 

 lingarna. Den förra formen finnes väl temligen ymnigt vä- 

 xande pä många ställen i fjällen, men dess löstagande går 

 långsamt och blir derföre icke mycket verkställt; vid källorna 

 deremot finnes den sednare sällan i någon mängd, ty den sy-. 

 nes iöga skilja sig ifrån sjelfva deras upprinnelse. 



