ros 



SPERGULA suBULATA. 



Bladen motsittaiide, syllbrmigt plattaktige, kanthåri- 

 ge, lån gud c] a de. Stjelkarne uppstigande med jäm- 

 förelsevis mycket långa blomskaft och nästan upp- 

 rätt blomma. 



Svartz Vet. Ac. Ilandl. 1789. p. 45. t. 1. f. 3, Wahlenb» Fl. Svec. 

 n. 527, 



Vi 



id betracktande af den allmänna Äk er-Spergelns knu- 

 liga leder med hinnaktiga skärm och nästan i krans sittande 

 blad samt sanimausittande blommoi', kan man icke annat än 

 finna närvarande lilla växt utgöra en mindre förvandt sani- 

 slägtiug. Den andra arten, Spei-gula nodosa, sjaies väl nå- 

 got uiera närma sig ät var liär föreställda art, men ännu är 

 afstandet dem emellan sä stort, att närmre förvandskap iyå~ 

 ligen finnes utom slägtet. Det är frän allmänna Sagina pro- 

 ciuiibens, som man mycket mera kan anse den vara liksom 

 uppstigen än nedstigen irån någon egentlig Spergel. Dess 

 anindre artförändring har också gått under ett namn med den 

 så kallade Spergula saginoides , ett namn som nära uttrycker 

 iörvandskape]! , så framt det icke snarare borde efter natur- 

 liga beskaffenheten heta Sagina sperguloides. Om detta allt 

 torde vi nu få 5'ttra oss något omständhgare. 



Sagina ar en al de långt drifna förminskningar från sin 

 Naturliga Ordning, som antagit en sådan vai-aktighet, alt den 

 väl synes utgöra ett hufvudslägte. De bestämdt fyrlaliga sä 

 väl blommans som fruktens delar stå i sådant fast samman- 

 hang med den bila örtens tvefallt förenta blad, att den lilla 

 hufvudarten, S. prociimhensf kan vara utspridd till en af de 

 allmännaste örter, och kanske äfven fä sina bihang, utan att 

 någon rubbning i delarnas antal märkes. Blott i de nordli- 

 gare eller nära fjällen v^arandc bergstrackterna uppstår såsom 

 der vanligen ett sträfvande till flerårighet, livarmed femlal 

 bildar sig , och således synes man få den nämnda Sptrgida 

 saginoides. Denna form antager troligen åter i de mera torra 

 mot Cattegat belägna hafstrakterua en stelhet och hvasshet, 

 som utgör Jiärvarande art. 



Ehuru vi velat stadga en närmare förvandskap af dessa 

 former med Sagina än med Spergula, så neka vi visst icke 

 att alltsammans är att anse mera som en lösryckning från 

 Spergulce slägte än från något annat. Sådana förminskningar 

 till fyrtal J som kan sägas utgöx'a Sagina, synes endast kun- 

 na inträffa med femqviiuiade slägten så att frukten kan del- 

 taga i^ förminskningen. Således ger man äfvei; Cerastium- 



