710 



RANUNCULUS hyperboreus. 



Bladen utspärradt treklafiie. Stjelken tradformfg, kry- 

 pande (rotslående), på änd.in oftast tvåblomlg. 

 Blomfodret nästan lika stort med de två eller tre 

 kronbladen och endast feui ståndarne. Frun släta, 

 småspetsige. 



Roubooll Act. Ha.^n. X. p. 453. t. 4. f. i6. Wahlenb. Fl. Sv. 

 13. Gi6. 



j^ bland de,wifi'an sitt mest ordendiga antal i fröreclnings delar- 

 2ie så olta alvikande R anun cl er ii a, är denna nordiska arten 

 den som lider mesta fönninskningcn. Då slåndarnes antal 

 Iran det vanliga halfva eller hela hundradetalel hos denna för- 

 ringas ända till 5, så kan man väl anse det såsom den största 

 ytterlighet, nnder hvilken ingen troligen kommer. Vid be- 

 traktande af de olika arter, som lida en betydlig förminskning,' 

 finner man, att sådant inträffar med de efter alla mera genom- 

 gripande indelningar mest särskildfa arter. Den uti Sv. B. u.' 

 6/3 anförde R. hederaceus med sina ungefärligen lo ståndare 

 Lörer till en helt annan afdelning än denna med sina fem. Man 

 torde der mindre kunna förundra sig, då den hörde lill ea 

 vanligen i vatten växande flock, hvaremot denna är en af 

 de mera lai^det tillhörande guiblommiga arterna; men sådan är 

 vattnets och det nordhga climatets förenade ki'aft, att den det 

 oflktadt måste hda än starka<re förminskning. Det torde dervicl 

 kunna anmärkas såsom en sj^nnerlighet, utt bådas bladform sä 

 temligen öfverensstämmer, som kunde tillräcknas det ungefär- 

 ligen lika växandet i vatten. \los den mera på ytan simmande 

 R. aquatilis närma sig bladen till rundhet, men hos dessa sna- 

 rare med vattnet flytande arterna är en mera åt kilform syl- 

 tande treflikighet mest passaude. 



Hvad blomman vidare angår så stadnar icke förminsknin- 

 gen vid ståndarne hos R. Iiyperhoreus , utan kronbladen bhf- 

 va oftast blott två och blomfoderbladen tre, sä att alltsammans 

 svarar så temligen mot ståndarne. Oaktadt all denna lör- 

 minskning hos blommans yttre delar bibehåller sig frö ens stora 

 antal alldeles oförringadt. Det är synnerligt nog huru frak- 

 ten hastigt tilltager med ett nästan uppblåst fröfäste, som kan 

 tyckas nästan förtrycka de utom varande delarne af blomman. 

 Dei'emot i sydligare länder blir slägtet mera fallet för att al- 

 vika från det mest normala på ett motsatt sätt: med litet fr('>- 

 fäste för fa, men mera lökaktiga, frön ochderutom Iuxua'ierai)de 

 Wooiniyigsdelar i synnerhet kronblad. 



Denna således besynnerliga art, som kryper och nästalt 

 §6rtna^ sig vid jorden å vattenaktiga ställen i den mest släU- 



