719 



lei^n och den med köld ocli snö så mycket omskiftande vå- 

 ren synes göra, att de som liafva de tidigaste eller redan 

 om hösten uthängda amenta måste till slut blifva efter dem, 

 som först om våren utsträcka hängena ur sina knoppar. Så- 

 ledes har sjelfva Dvärg-björken nästan iimeslutna hann- 

 blommor om vintern, och bland Salices, som alla hafva 

 dem än mer betäckta, gä just icke alltid de aiterna, som 

 blomma först eller på bar qvist, som högst. Den nämnde 

 S. lanata är i denna såsom i andra delar den mest egna och 

 förunderliga derutinnan, att ehuru högt den stär på fjällen, 

 så utskickar den sina guldgula ax ganska tidigt, liksom upp- 

 hämtande solens gyllene strålar bland snö och is. Vår när- 

 varande art dröjer deremot något liksom behöfde den för 

 sin spädare blomning en mindre hård årstid, och således 

 framkomma de ej förr än med de första bladen. När den 

 blommar har den dock mycket späda blad till finhet färg 

 cell form icke sä alldeles olika Myrten i synnerhet högst 

 upp mot NordCap. Ju sednare deremot andra grenar ut- 

 vecklas och ju längre den kommer ned i skogstrakten, dess 

 mera breda nästan hjertformiga blad får den, nedom sina 

 ganska korta bladskaft försedda med nästan dylika blad- 

 ören, som allt gifvit den sitt art-namn. 



Ehuru denna arten äfven förekommer på medlersta Eu- 

 ropas alper, är den dock der så sparsam och dålig, samt 

 inskräiJkt till högre regioner, i anseende till vegetationen mest 

 närmande sig med högsta norden, att man har möda igen- 

 känna densamma, sedan man sett dess ymnighet och frodig- 

 het i vår }i()gsta nord, som utan tvifvel är dess egentliga 

 stamhåll. Bortåt NordCap finner man den såsom sagt nästan 

 i form af små Myrtenbuskar till en stor del betäcka mai-ken, 

 der den nämligen äger nog beständig vätska, som den for- 

 drar. Ungefärligen så äfveu på fjällen, hrai'ifrän den sedan 

 spies sänka sig, åtföljande i S5Tinerhet de större vattendra- 

 gen långt ned i skoglandet. Således sjaies den som aldra- 

 vackrast vid Kemi- och Torneä elfvar, der den i form af 

 \iå pass manshöga häckar bekransar alla stränder. Längre 

 söder i Sverige finnes den endast liksom sparsamt kringkastad i form 

 af en nästan krypande buske ungefär låsom på södra Europas alper. 

 Således växer den verkligen nedom Omberg vid Brobybro med Bart- 

 sia alpina, och skall äfven vara sedd i Skåne. Likväl åkte man sig 

 noga rtt icke i dess ställe taga S. livida, hvilkeni bredbladiga förän- 

 dringar svårligen skiljas derifrån ulan en noga uppmärksamhet på frö- 

 redningsdelarne, som ju längre It söder dess rarare träffas på S hastata. 

 Den synes vara for Rh'nen och annan boskap till sommarföda den 

 behagligaste af alla allmännare Pil-arter; äfveiisom under blomningen 

 ett hufvudtillhåll för de i Lappmarken så ymniga Jordhumlerne. 



Tab. är äfvenlede» tecknad vid Karasuvando af Kyrkoherden L s- 

 stadius. a. hannqvist i full blomma, b. c. en förändring af hann- 

 blomman med sammanväxta ståndare-strängar, d. honqvist något öf- 

 verblommad si att fruktämnena bättre sj'nas. e. fruktämne med sitt 

 fjäll betydligt förstorade, f. fullväxt blad i synnerhet af nedre grenarne. 



