720 



DiEDALEA spadicea: 



Hatten med oftast ordentlig fot, åt alla sidor utbredd, 

 ludden, gulbrun (spadiceus). Skifvorne på åtskil- 

 ligt sätt sammanflytande, slutligen liksom sönder- 

 rifaa och af ungefär samma färg. 



Persoon ayn. p. 557. {Hyiaum), Wahleub. Fl. Sr. n. IQ7G. 



D. 



'å Sv. Bot. äiuiu är långt ifrån att kunna upptaga alla 

 Cryptogamiska växter, får man fortfara med att framställa 

 de märkvärdigaste, om ej alltid till nyttan dock i anseende 

 till andi'a egenskaper och växtningsställe. Den här föreställ- 

 da Svampen företer så mycket anmäi'kningsvärdt, att dess 

 meddelande redan synes försvara sig. 



Sedan man med lätt möda lärt, att bland Hattsvam- 

 parna urskilja de tre stoi-a liufvudgenera j4gaj'icus ^ JBoletus 

 och Hydnuin , hvilkas egentligaste och bästa arter äro gan- 

 ska hastigt uppväxande, samt äfven snai't, inom en eller an- 

 nan månad, försvimiande och af den vekhet som härmed 

 följer just synes hemta sin lämplighet att antaga hvart sitt 

 slägtes fullkomliga kännetecken-, sä kommer man till några 

 niera varaktiga arter, som just för sin hårdhet skidl ofta 

 blifva till de delar, af hvilka slägternas kännetecken hemtas, 

 så otydliga eller tvetydiga, att de liksom stå emellan de 

 nämnda Hufvndslägterna. Bland dessa synes närvarande art 

 vara en af de bes5'"nnerligaste såsom på en gång förenande 

 flere af dessa slägters kännetecken. Största deleii af fröred- 

 ningsmassan består af hit och dit böjda samt sins emellan 

 häl" och der förenade skifvor, hvilka emellan sig lemna lik- 

 som irrgångar. Denna beskaffenhet har man väl något jtm- 

 fört med egentliga Skifsvamparne (>4^a;7cws) , men sedanta- 

 git till grund fÖr €tt eget slägte, Dcedalea. Likväl märker 

 man snart, att de så kallade irrgånganie äro korta, och, om 

 man skär uti massan, ser man dem på djupet blifva detsam- 

 ma i allt högre gi'ad, så att de i botten alldeles likn^a jjo- 

 rerna på en Boletus. Sådan beskaffenhet liafva de, som sitta 

 »ära kanten af hatten redan i ytan antagit, af orsak, att de 

 der i anseende till massans tunnhet och sin egen korthet icke 

 hinna utbilda sig i några långa vinklar eller krokar. Man 

 kan således anse denna svamp såsom en J3oletu.s , hvai's pi- 

 por äro ytterst utvidgade för att intaga en sLörre yta ;in vid 

 basen, och det af orsak att på sednare stället svampens grnnd- 

 massa upptränger emellan de derstädes glesa pipändorna; då 

 deremot på de bästa en kort tid varande Soleti suilli pi- 

 porna sitta så jemnt vid hvarandra, att de med ändarna 

 bilda en sammanhängande vårtig yta, som lätt skiljes från 

 köttet. Den större skiljaktigheten mellan piporne hos när- 

 varande svamp förbereder också den af\'ikelsen, att, då frö- 



