6 JOHN SEBELIEN. M.-N. Kl. 



Naar man paa den ene side paaberoper sig at man ikke har fundet 

 jernsaker saa gamle som de ældste bronser, saa henvises der fra den anden 

 side med en viss ret til det metalliske jerns langt ringere holdbarhet og 

 dets overordentlig lette angripelighet likeoverfor atmosfærilierne. Og naar 

 det herimot indvendes at man da i det mindste maatte kunne finde det 

 dannede jernoksyd i form av smaa rusthauge, da kan man fra den anden 

 side vel ogsaa henvise til sandsynligheten av at likesom i naturen jern- 

 oksydet kan reduseres og feres længere ned i jordlagene, saa maa en lig- 

 nende prosess ogsaa kunne tænkes at ha foregaat med den jernrust der er 

 dannet av de i jorden nedgravede gamle jerngjenstande. Noget andet er, 

 at naar man faktisk finder at jerngjenstande fra den ældre stenalder har 

 kunnet holde sig i jorden, saa synes det unegtelig noget merkelig at det 

 ikke har kunnet holde sig endnu ca. 500 aar længere, — ti efter nordiske 

 arkæologers mening finder man ikke her i Norden noget jern som kan 

 dateres saa langt tilbake som til ca. 1000 aar før Kr. 



Og naar f eks. Hostmann nævner, at der kan anføres mange eksempler 

 paa jernsaker som er fundet sammen med de ældste bronsefund, og end- 

 ogsaa Lngv. Undset^ uttaler at »saavel i Tysklands stenaldergrave som i 

 norden finder man eksempler paa jern i stenaldergrave», saa tilføier den 

 sidstnævnte forsker selv at »som oftest kan det vises, at dette jern er 

 kommet dit senere«. Men den usikkerhet som han synes at ha næret ved 

 at tilføie, at »der dog ogsaa er eksempler, hvor dette ikke er tilfældet«, 

 kan ikke med rette tages til indtægt av Hostmann, idet han (U.) fortsætter: 

 »men i disse sidste tilfælde er gjenstanden enten ubestemmelige jernstykker 

 eller fundene er gjort for saa længe siden, at de ikke mere er fuldstændig 

 bevaret«. Det sees av literaturen, at Hostmanns tvil- gjentagne gange 

 er blit tat noksaa sterkt i skole av de toneangivende arkæologer ikke bare 

 i Norden, men ogsaa blandt sine egne landsmænd, især av Virchow^, 

 O. Olshausen, Hörner * og Much''. I 1893 paatar Olshausen '^, som hører 

 til den nordiske trilogis ivrigste forsvarere, sig en større revy av alle 

 Hostmanns oppositionelle momenter »for endelig engang at faa tat grundig 

 livet av disse efter hans formening høist fordærvelige tvil«, og han påa- 

 viser da ogsaa ikke uten overbevisende kraft punkt for punkt at alle 

 Hostmanns argumenter er feilagtige, og at der i den nordiske bronsealders 



' Das erste Auftreten des Eisens in Nord-Europa. Hamburt; 1882, p. 352. 



2 Samlet i ^Studien z. vorgeschichtlichen Archäologie«-. Braunschweig 1890. 



3 Verhandl. d. Berliner Gesellsch. f. Anthrop. 1876, 175, og Corresp.blatt für deutsch, 

 anthropol. Gesellsch. 1884, 72, 



■* Globus, 59. p. 19 og p. 320. 



5 Die Kupferzeit in Europa. 2. Aufl. Jena 1893, p. 352. 



6 Verhandl. d. Berliner Ges. f. Anthropologie etc. 1893, p. [87 — 121]. 



