1923. No. 5. DE FORHIST. BRONSERS SAMMENSÆTNING OG OPRINDELSE. 23 



anden sak er det, at man av de smaa mængder av urenheter og bibestand- 

 dele som næsten altid forekommer i bronserne, vil kunne ha et materiale 

 til at slutte sig til metallets oprindelse. Saaledes vil 5///m-ma Imens arsen- 

 indhold antagelig gjere sig gjældende i de derav fremstilte gjenstande, et 

 indhold av aiiü'iiion vil som oftest tyde paa en oprindelse fra Ungarn, en 

 større tilsætning av bly finder vi som oftest i romerske bronser, likeledes 

 i kinesiske og japanske saker. Slike avgjerelser fordrer imidlertid for at 

 kunne gi paalidelige oplysninger om metallets geografiske herkomst en sam- 

 menligning med selve den oprindelige malm, hvilket det av letforstaaelige 

 grunde kun meget sjelden vil være mulig at anstille. 



Aarsaken til at de gamle bronsers tinindhold undertiden gaar ned til 

 ganske smaa mængder, kan dels være at redskaper av normalt tinindhold 

 er blit omsmeltet flere gange, hvorved der ved hver omsmeltning er sket 

 et tap i tinmængde; men det kan ogsaa ligge i at der overhodet ikke fore- 

 ligger nogen legeret bronse, men bare kobber, som er vundet av en malm 

 der kan han ha indeholdt en ringe mængde tin som en tilfældig urenhet. 



Det er væsentlig Much^ som har gjort opmerksom paa, at de ældste 

 europæiske bronser enten er fuldstændig tinfri eller dog saa tinfattige at 

 de ikke fortjener navn av bronser, men som kobbergjenstande. Av i alt 

 ca. 500 slike kobberfund fra forskjellige land er iio fundet sammen med 

 stenaldersaker, men kun 47 er fundet sammen med virkelige bronsesaker, 

 og de sidstnævnte har da altid været slik beliggende i fundet at de kunde 

 paavises at være yngre end kobbersakerne. Og jeg maa tilstaa, at det var 

 med en viss glæde at jeg blev bekjendt med dette forhold, da det jo i høi 

 grad borttar en av anstøtsstenene for forstaaelsen av at bronsen skulde 

 være menneskenes ældste bruksmetal. 



Ogsaa her i Norden, er der baade i Danmark og i Sverige- paavist 

 en kobberalder, som gik forut for bronsealderen -. 



Av norske forhistoriske bronser foreligger der maaske ikke saa mange 

 analyser som fra mange andre land; dog har vi efterhaanden et saa stort 

 materiale at vi kan opgjøre os en forestilling om sakens forholdende. 



Der blev allerede i \'idenskapsselskapets forhandlinger 1873 av prof 

 O. Rygh offentliggjort en del av cand. pharm. Pedersen i Waages labora- 

 torium utførte bronseanalyser; men disse tilhørte alle jernalderen, og kun 

 et faatal av dem var rene tinbronser, mens de fleste indeholdt som væ- 

 sentlige bestanddele baade sink (helt op til 23,7 0/0) og bly (især gjen- 

 standene fra den saak. yngre jernalder med indtil 15.7 % bly). 



1 Die Kupferzeit in Europa. 2. Aufl. Jena 1893. 



2 MoNTELius: Svenska fornminnesföreningens tidskrift. 18. Stockh. 1891 — 93, p. 203— 238. 



