1923- No. 5. DE FORHIST. BRONSERS SAMMENSÆTNING OG OPRINDELSE. 25 



Det lyder i oversættelse, som godhetsfuldt er blit mig meddelt av prof. 

 J. L. Heiberg i Kjebenhavn: »Der findes en sten ved Andeira, som naar 

 den brændes, blir til jern. Naar den derpaa smeltes med en jordart, dryp- 

 per den Pseudo-Sølv, som forbundet med kobber blir til den saakaldte 

 blanding som nogen kalder oreikalkon (messing eller bronse). Pseudo- 

 Sølv findes ogsaa ved Tmolos.* Det kunde ligge nær at opfatte »pseudar- 

 gyros« som sink^, men det bestrides sikkert med rette av andre forfattere-. 

 Det lyder hoist utrolig at man ved rostning av en malm som foruten jern 

 i svovlet — og oksN'disk forbindelse ogsaa indeholder galmei, skulde kunne 

 faa baade jern og sink. 



I en række andre bronsesaker (i alt 12) fra universitetets Oldsak- 

 samling. og som angives at tilhøre den egentlige bronsealder, var de næsten 

 alle egte tinbronser. Som oftest bevæget tinindholdet sig mellem 9 og 

 13 *"ci do» steg det i et par tilfælde til ca. 17 ° o Kun i to tilfælde 

 sank det saa lavt at det muligens kunde gi anledning til nogen tvil. Det 

 ene var en cclt (mus.-nr. C 5169), som foruten 86,38 ° o kobber indeholdt 

 3,47 ^, o tin og 2,25 ° o bly. Den omstændighet, at bJyiudholdei er næsten 

 likesaa stort som tinindholdct, gjer at man kommer til at tænke paa de 

 senere redskaper fra jernalderen. Nogen sinkbestemmelse blev i dette til- 

 fælde desværre ikke gjort, men skulde en fornyet analyse vise at der 

 ogsaa er en merkbar mængde sink, saa vil den antydede mistanke bli 

 yderligere bestyrket. — Det andet tilfælde var en paalstav (mus.-nr. 5759t, 

 hvori analysen viste 93,00 ° o kobber, 2,97 *' o tin. 1,39 '^0 sink, 0,22 " o bly, 

 0,15 "/„ jern, 0,10 % arsen samt et spor av svovel. Ogsaa her var tin- 

 mængden meget liten, dog ikke mindre end at den kan betegnes som en 

 virkelig bronse. og samtidig er sinken og blyet ikke mere end at det kan 

 betragtes som tilfældige urenheter. 



Et ganske interessant tilfælde forelaa i det metalstykke som fandtes 

 paa den gamle jagtplads fra stenalderen ved Ruskenesset^ ved Soreide i 

 Fana, Hordaland. Dette viste sig ved analysen at være en egte tinbronse, 

 nemlig med 11,80 ^^ o tin paa 63.36 ^ o kobber. Regner man analysen, som 

 blev foretat paa stykket som det forelaa i sterkt irret stand, om paa uoksy- 

 dert metal, vil man faa 15 "^ o tin. Selv om man med prof Shetelig vil 

 anta at forholdet mellem kobber og tin kan være noget forrykket under 

 forvitringen, hvilket ifølge Kröhnke nok kan finde sted, saa foreligger her 



1 Rossignol: Les métaux dans l'antiquité, p. 251. — Fr.xxk: Berg- u. Hüttenmännische 

 Zeitung f. 1881. p. 231. 



2 Hoffmann: Berg- u. Hüttenmännische Zeitung f. 1882. p. 479- og BlCmner: Techno- 

 logie uni Terminologie der C.ewerbe und Künste bei Griechen und Römern. 1886. 

 IV Bd.. p. 96. 



3 Shetelig: Norske Oldfund 111. Kristiania 1920. 



