GERDA JOHANXESEX M.-N. Kl. 



Volvciiteiic (PLI, fig. 5-"7) er de kapsler som forekommer i storst antal, 

 de har en kort traad eiendommelig oprullet i to spiralvindinger; ialfald finder 

 man paa de kapsler h\'is spiralvinding er overskaaret (fig. 7), stadig to lig- 

 gende ved siden av hinanden. Der fandtes ogsaa mange utladede kapsler; 

 deres nesletraad er da altid korketrækkerformig (fig. 5—6). Saavidt mig 

 bekjendt har denne kapselsort ikke tidligere været paavist med utslynget 

 traad hos saltvandshydroider. — Allman (1875) har avbildninger av lig- 

 nende kapsler hos Myriothela baade med og uten utpresset traad; han 

 opfatter dem imidlertid som etslags sanseorganer. 



Foruten penetrantene og volventene findes ogsaa en tredje sort 

 kapsler hos Monocorync gigantca. De er ganske mørke og småle, og svarer 

 i sin form til ghttiiiaiifciic hos Hydra (PI. I, fig. 1 1 ). Hos mange av dem 

 sees ikke noget akselegeme, og man faar indtryk av at de kun indeholder 

 en lang opviklet traad. Mange er dog saa mørke at man i det hele tat 

 har vanskelig for at kunne skjelne indholdet, og eksistensen av et akse- 

 leeeme kan derfor ikke ansees for helt utelukket. 



Gonosome. 



Gonoforene, som sitter spredt over hele hydranten, er av særlig 

 interesse fordi der, som allerede omtalt av Broch, paa samme individ fore- 

 kommer baade rent hanlige, rent hunlige og hermafrodite gonoforer. 



Efter KüHxs inddeling (19 10) maa Monocorynes gonoforer benævnes 

 „cryptomedusoider med utviklet klokkehule". Disse har omkring klokke- 

 hulen en „indre ektoderm", men de har ingen radialkanaler; derimot findes 

 en entodermlamelle dannet av ett cellelag. 



Gonoforenes første anlæg viser sig som en skarpt lokalisert utbugtning 

 av hydrantens entoderm (PI. I, fig. 9). I likhet med forholdet hos Myriothela 

 (Kühn 1913) sees gonoforanlægget fra først av kun inde ved basis av 

 ektodermen uten at øve nogen indflydelse paa dennes overflate. Under 

 gonoforens videre utvikling „verdünnt sich das Ectoderm über der Medusoid- 

 anlage zu einem einschichtigen Epithel" (Kühn s. 189). 



Et Stadium i denne utvikling sees paa PL I, fig. 10, hvor ektodermens 

 cellekjerner er samlet i et enkelt lag omkring gono^oranlæggets overflate. Det 

 synes derefter at ske en fortætning av protoplasmaet omkring disse kjerner, 

 mens de utenfor liggende dele av ektodermcellene avkastes. — Klokke- 

 kjernens første anlæg findes desværre ikke repræsentert i det foreliggende 

 materiale. En eiendommelig klokkekjernelignende anordning av ektoderm- 

 celler sees dog utenfor den allerede dannede klokkehule i den unge gonofor 

 som er avbildet i fig. 14, (PL II). 



PI. II, fig. 15 viser et mediansnit gjennem samme gonofor. Den spalteformige 

 klokkehule er utad begrænset av et enkelt ektodermlag, gonoforvæggens 

 „indre ektoderm"; klokkehulens indre begrænsning dannes av kim la g et, 

 resten av den oprindelige klokkekjerne. Dette hviler atter direkte paa den 



