MESA 
OM BJÖRKTICKAN OCH FNÖSKETICKAN. 3 
hvilka meddela den en mörk, oftast rödbrun färgton. Ehuru sålunda 
utgörande ett afdödt parti af stammen, spelar kärnveden likafullt allt- 
jämt en stor roll i trädets lif såsom mekanisk faktor, pelarlikt upp- 
bärande trädkronan. Den ljusare splinten däremot är byggd af till 
öfvervägande del lefvande celler. Här försiggår en liflig ämnestransport 
och saftströmning. 
Hvad nu särskildt björken beträffar, som i detta samband speciellt 
intresserar oss, så möter oss här det förhållandet, att björken alltigenom 
består af enbart splint och alltså ända in i sina äldsta, kanske hundra- 
åriga delar alltjämt innehåller lefvande celler, naturligtvis under förut- 
sättning, att veden äfven i de centrala delarna hållit sig sund och 
frisk. Redan af denna grund, att hos björken hela dets. k. vedparen- 
chymet är lefvande, framgår tydligt, att björk- och fnösketickan vid sin 
utbredning i björkstammarne äro äkta parasiter. Svampar, som blott 
utbreda sig i den döda kärnveden, låt vara i lefvande träd, behöfva ju 
icke nödvändigtvis vara af parasitär natur, utan kunna vara och äro 
helt visst ock i många fall att betrakta som saprofyter. 
Björkvedens anatomiska element utgöras af kärl med olika skulptur, 
rikligast förekommande i vårveden, samt vedparenchym och tracheider, 
hvilka senare ofta bilda allehanda öfvergångar till libriform. 
Hvilka äro nu vedcellernas kemiska beståndsdelar? På denna punkt 
ha växtfysiologerna och fytokemisterna nog ännu ej sagt sitt sista ord, 
men i hufvudpunkterna äro vi dock tämligen väl informerade. 
Mellan cellerna ha vi ett tunt membranskikt, den s. k midtellamellen, 
som hufvudsakligen består af en organisk substans, pectinsyra, i form 
af dess kalksalt. Denna midtellamell har alltid visat sig ytterst mot- 
ståndskraftig mot de träförstörande svampmyceliernas angrepp och kvar- 
står vanligen oskadd, sedan öfriga membranelement mer eller mindre 
fullständigt upplösts. 
De skikt i cellväggen, som ligga utanpå eller, rättare uttryckt, innan- 
för midtellamellen, bestå i förvedade celler af en grundsubstans af cellu- 
losa jämte pectinämnen (= en grupp komplicerade kolhydrater) af olika 
slag samt därtill ett, som man förr trodde, speciellt >vedämne>, som 
kallades »lignin>. Detta hypotetiska »lignin> karaktäriserades genom 
särskilda s. k. »vedreaktioner» såsom rödfärgning med phloroglucin + 
saltsyra, gulfärgning med anilinsulfat o. s. v. Man har emellertid kom- 
mit till klarhet om, att dessa vedreaktioner icke äro bundna vid något 
kemiskt individuellt »lignin», utan vid flera olika kemiska kroppar, som 
förekomma i förvedade membraner, såsom coniferin, vanillin och öfver- 
hufvud många föreningar af aldehydnatur. 
Om således »veden> icke synes vara af fullt så enkel kemisk kon- 
