OM BJÖRKTICKAN OCH FNÖSKETICKAN. 7 
Sedan vi sålunda lärt känna dessa svampars inverkan på de hem- 
sökta trädens ved, vilja vi något närmare ingå på en skildring af de 
båda arter, som framför andra anställa stor skada å våra björkar, näm- 
ligen björktickan och fnöskesvampen. 
Björktickan (Polyporus betulinus) synes som nämndt uteslutande 
hålla till på björk och ej angripa andra trädslag. Redan flera år, innan 
fruktkropparne bryta 
fram, börjar myceliet 
sitt angrepp på trä- 
det. Det allra första 
tecknet på, att en 
björk är infekterad, 
visar sig däri, att blad- 
verket särskildt mot 
toppen blir glesare 
och gulnar något ti- 
digare på hösten än 
normalt. Efter ett eller 
par år begynner träd- 
kronan afdö, hvarvid 
i regeln först topp- 
grenarna skatta åt för- 
gängelsen (fig. 1). År 
för år dö allt fler gre- 
nar, och slutligen kan 
man få se björkar, 
hvilkas hela krona är 
dräpt så när som på 
de allra nedersta gre- 
narna. Först sedan 
myceliet under loppet 
Foto. Wulff. 
af minst ett par år Fig. 2. Björkar, helt dödade af Polyp. betulinus. Ännu 
hämtat tillräckligt när inga fruktkroppar utvecklade. Stocksund, Febr. 1908. 
ring, skrider det till 
bildande af fruktkroppar. Mera sällan ser man dessa frambryta å träd, 
som ännu delvis äro vid lif; dock händer det någon enstaka gång, att 
små fruktkroppar bildas i toppen, innan smittan ännu nått trädets ne- 
dre partier. Först sedan hela trädet fullständigt dött (fig. 2 och 3), 
börja mera allmänt fruktkropparna att utvecklas (fig. 4). Å de dräpta 
träden äro då alla mindre kvistar längesedan torkade och afblåsta, så 
att endast stammen och de nakna, större grenarna återstå. Ett helt be- 
