1 Oo THORILD WULFF. 
storlek af ända till 8 dm”, mer eller mindre starkt hvälfd, medelst ett 
tydligt afsatt, kort skaft (fig. 5) fästad vid substratet. Till färgen är 
den ofvanpå gråbrun och slät, ej olik gammal björknäfver, på under- 
sidan snöhvit. Till konsistensen är björktickan i ungdomen köttig, saftig, 
men blir som fullt utvuxen seg och korkartad. Fruktkropparna utgöra 
ett kärt tillhåll för talgoxar och andra mesarter, hvilka begagna sig af 
de mjuka »konsolerna» att å dem putsa näbbar och klor. Därför äro 
alla äldre björktickor på sin öfre yta betäckta af repor och ärr, och i 
kanten ofta mycket sargade, hvilket förhållande är för arten så karak- 
täristiskt, att det t. o. m. ger björktickan dess säregna habitus (se fig. 
arochörartat DN). 
Wulff del. 
Fig. 5. Fruktkropp af Polyporus betulinus i sagittalsnitt. ?/, af nat. storl. Björkstam- 
mens ved a, bark b, och näfver c. Det enkla, rörformiga hymenielagret d och den snö- 
hvita, läderartade hyfväfnaden e. Vid f fruktkroppens skaft med inblandade barkfragment, 
Experimentalfältet, Nov. 1907. 
På tickans undre, hvita sida utbildar sig det sporalstrande s. k. 
hymeniallagret (fig. 5, 4), hvilket lätt låter aflösa sig från den öfriga, 
»sterila» delen af fruktkroppen. Denna är i sitt inre tät, mjuk, bländ- 
hvit och utan zoner (fig. 5, e).. Skär man tvärsigenom en stor, ännu 
frisk björkticka och låter snittytan torka, så får man en rent af idealisk 
rakstrigel! 
Hymeniallagret består som alltid hos tickorna af tättställda rör, på 
hvilkas innersidor sporbildningen försiggår (fig. c å taf. 1). Spor- 
