18 EDVARD WIBECK. 
En blick på förestående siffror visar, att jägmästarnas befordrings- 
ålder efter hand på ett rent af förfärande sätt skjutits i höjden. Från 
1860-talet, då denna ålder i såväl norra som södra Sverige var c:a 30 
år, — och en undersökning har visat, att förhållandena voro likartade 
äfven under 1850-talet —, stiga talen hastigt och redan 1890-talet visar 
de absoluta hittillsvarande maxima. Det sista decenniet karaktäriseras 
af en större skillnad än någonsin förr mellan befordringsåldern i norra 
och södra Sverige. De norra distrikten ställa sig betydligt gynnsam- 
mare än under närmast föregående tid, under det förhållandena söderut 
' visa endast ringa förbättring. 
Extra ordinarietidens oskäliga längd framträder skarpt, om beford- 
ringsåldern jämföres med vissa andra data. 
Mannens medelålder vid (första) äktenskaps ingående är så- 
lunda f. n. i Sverige 28.9 år, skogstjänstemännens befordringsålder infaller 
alltså resp. 7 och 14 år senare. Äfven om jägmästarnas äktenskapsålder 
liksom tjänstemännens i allmänhet ligger högre än förutnämnda, för folket 
i dess helhet giltiga tal, en förskjutning, som för öfrigt just orsakas af de 
ogynnsamma arbets- och löneförhållanden, hvilka äro karakteristiska för de 
yngre i statstjänst —-, så är det dock visst, att flertalet skogstjänstemän 
gifta sig långt före sin befordran till ordinarie. Att de då som familjeför- 
sörjare ofta ställas inför brydsamma ekonomiska problem är gifvet. Att 
statsmakten, hvars yttersta ändamål är att bygga och hägna så många 
lyckliga hem som möjligt, i så ringa grad vet att förverkliga detta mål, 
att just dess egna tjänstemän komma att stå som lefvande vittnesbörd 
om denna vanmakt, är beklagligt; ett extra ordinariesystem, som vid- 
makthåller och befordrar sådana missförhållanden, är ett dåligt system. 
Man skulle kunna tro, att skogsmannayrket åt sina utöfvare gåfve 
hälsa och ett långt lif, men statistiken förnekar, att så är fallet. Upp- 
gifter härom finner man i en särskild tablå i de senaste matriklarna 
öfver Kungl. Skogsstaten. Vi se där, att medellifslängden för samt- 
liga under tiden 1869—19035 aflidna skogstjänstemän, inalles 112 extra 
såväl som ordinarie, var allenast 352 år. Ett glädjande faktum är emel- 
lertid, att medellifslängden synes vara stadd i stigande. Under det 39 
stycken under tiden 1869—1887 aflidna nådde en medelålder af allenast 
43 åar, komma 73 under tiden 1888—19035 aflidna så högt som till 57 
år. Tvifvelsutan sammanhänger denna åldersstegring i någon mån med 
förbättrade kommunikationer, bostads- och lifsmedelsförhållanden öfverallt 
i landet och i all synnerhet i dess norra delar. Jämförda med öfriga 
tjänstemän, hvilkas ungefärliga medelålder torde ligga omkring 62 a 
63 år, äro emellertid jägmästarna fortfarande illa ställda. En billig fordran 
synes det vara, att en kår, hvars medlemmar efter afslutad teoretisk 
