EXTRA ORDINARIE SYSTEM ELLER REVIRDELNING. 23 
— märk väl icke tillförsel! — af högst 30 e. jägmästare behöfves för 
vikariat samt för den ordinarie kårens rekrytering på fullt normalt sätt. 
Det är rent ofattligt, hvarför detta skulle kräfva flera extra jägmästare 
än de ordinaries hela sammanlagda numerär, hvilken f. n. torde uppgå 
till omkr. 115 stycken. Hvad skulle väl våra skolmän, hvilka omsider 
fått sina befordringsförhållanden nöjaktigt ordnade, svara, om man nu- 
mera med dylika skäl sökte för dem bevisa behofvet af flera extra än 
ordinarie lärare! 
Jag gör med flit denna jämförelse, ty jag kan icke finna det be- 
rättigade i den åtskillnad, man sökt göra mellan extra ordinariesystemet 
inom skogsstaten och inom andra kårer, t. ex. just elementarlärarnas. 
Symptomen och verkningarna af systemet äro alldeles de samma i ena 
som i andra fallet. Det är sant, att de extra jägmästare, hvilka afgått 
ur statstjänst, i regel haft lättare att finna sin utkomst än t. ex. en 
extra lärare i samma läge, men detta gör ingen principiell skillnad mellan 
de extras ställning zzom dessa båda kårer. Äfven ur lärarekåren ägde 
en utvandring rum under det s. k. extra lärareeländets tid, hvarvid de 
afgående sökte förbättrade inkomster i privata skolföretag eller annan 
verksamhet. 
Det är rent felaktigt att resonera som så, att antalet extra jägmäs- 
tare behöfver ökas, därför att så många under väntetiden afgå till privat 
tjänst etc. Ju flere extra, desto ogynsammare befordringsför- 
häallanden och desto starkare afgång, detta är den enkla san- 
ningen. Utsikt till snabb befordran skulle gifvetvis åt statstjänsten rädda 
mången dugande kraft, som nu ser sig nödsakad att för sin bärgnings 
och vidare fortkomsts skull utträda ur den väntande kön af extra 
tjänstemän. Under nuvarande förhållanden blir verkligen extra ordina- 
riesystemet ett slags urvalssystem, som åt staten garanterar idel — 
tålmodiga tjänare. Om systemet däremot kan vara ägnadt att åt staten 
reservera de kunnigaste, själfständigaste och initiativkraftiga, — kraft- 
karlarna så att säga — må öfverlämnas åt hvars och ens sunda förstånd 
att pröfva. Ett mycket utveckladt extra ordinariesystem får i praktiken 
en verkan alldeles motsatt den, som i Kungl. Domänstyrelsens yttrande 
tillägges detsamma. Det ökar icke, utan zZaskränker urvalet, enär det till 
slut begränsar detta till idel öfveråriga personer. 
Af den anledningen att i något fall en ordinarie tjänst till synes 
lockat endast en enda eller ett ringa fåtal sökande, är man icke be- 
rättigad att draga den slutsatsen, att de extras antal behöfver ökas, 
icke heller skulle en sådan ökning med säkerhet förebygga ett uppre- 
pande af liknande fall. Detta £az nämligen bero däraf, att de obe- 
fordrade, såsom ofta är fallet, ha full kännedom om sina ömsesidiga 
