ERS fe é. —— 
EXTRA ORDINARIE SYSTEM ELLER REVIRDELNING. 
SS 
mellan hvad som bort uträttas och kunnat uträttas har väl på så sätt 
oaflåtligen ökats och bör aldrig varit större än just nu. Ett dylikt 
sakernas tillstånd verkar i längden demoraliserande. Det minskar både 
skogstjänstemännens och dess öfverstyrelses prestige, något som i sin 
ordning försvårar tillkomsten af nya reformer. Hvarje skogsvårdsåtgärd, 
som bort göras, men underlåtits, betyder alltid en ideell, oftast en 
materiell förlust. 
Det kan icke sägas, att landet ej har råd att öka sin skogsstat. 
Se vi efter hur många procent utaf influtna skogsmedel, som i form af 
utgifter för skogsväsendet återbördats detsamma, finner man år 187073 
FrarnS5O0T52 12, ar 1800 30. -2,:ar 1000-22, & och är 1906, 32-25; 
alltså äfven här siffror, hvilka icke tyda på en sund utveckling af för- 
valtningsväsendet. Som jägm. W. Wilke i sin uppsats »Ett inlägg i 
skogsfrågam, 1894, sid. 10 påpekat, uppgå ifrågavarande förvaltnings- 
kostnader för Tysklands intensivt skötta skogar normalt till 40—30 > 
och torde numera i regel vara ännu högre. I Preussen uppgingo de 
under tiden 1890—1900 till 52—3535 2-.' 
Ett synnerligen intressant föredrag med åtföljande diskussion öfver 
ämnet »Under hvilka förutsättningar och i hvad afseende kan 
en intensiv hushållning inom skogsbruket rättfärdigas?» hölls 
sommaren 1903 inför schlesiska skogsföreningen.” Hvad som menas 
med intensivt skogsbruk, definierar inledaren af detta föredrag, rege- 
rings- o. forstrådet Hermes, sålunda: >Intensivt är ett brukningssätt, 
som fordrar förhållandevis stora uppoffringar af antingen kapital eller 
arbete eller utaf bådadera, och som till följd häraf lämnar ett absolut 
större utbyte än ett mera extensivt brukningssätt. Utbytet står icke i 
samma proportion till kostnaderna inom det intensiva som i det exten- 
siva skogsbruket. Fastmera är det en af de första och mest fundamen- 
tala reglerna för all hushållning (Wirtschaft) af hvad slag den vara må 
— skogsbruk, landtbruk eller annat — att inkomsterna visserligen stiga 
med hushållningens ökade intensitet, men icke i samma proportion som 
utgifterna. — — — — Förhållandet mellan behållningen (Reinertrag) 
och bruttoinkomsterna (Rohertrag) är i förening med totala intäkten en 
måttstock på hushållningens intensitet. — — — — Det intensiva bruknings- 
sättet är förhållandevis dyrare än de extensiva metoderna — — — —. 
Därest inom svenska statens skogsväsen personalen i förhållande 
till förvaltningsarealen blir allt fåtaligare samt utgifterna för skogsväsen- 
! Jmfr ock uppgift om preussiska statsskogarnes afkastning i Skogsv. Fören. Tidskr. 
1907, h. 6 & 7. 
? Stenografiskt referat öfver mötesförhandlingarna återfinnes i Jahrbuch des Schlesi- 
schen Forstvereins fär 1903, sid. 20—962. 
