50 2 LITTERATUR. 
2.) Stående träd. Bark och splint ringformigt genomhuggna vid brösthöjd. 
Svag och hastigt öfvergående safstockning i bastlagret samt därefter snabb 
uttorkning af hela stammen. 
3.) Fällda träd med kvarsittande grenar. Randbarkade eller obarkade. Mer 
eller mindre snabb uttorkning af hela stammen. 
4.) Fällda träd med athuggna grenar. Obarkade eller randbarkade. Mer 
eller mindre långsam uttorkning af hela stammen. 
Ytterligare modifikationer i försökets frågeställning åstadkoms genom 
fångträdens behandling vid olika årstid samt i deras placering i solbelysta 
eller beskuggade lägen. 
En tablå öfver samtliga fångträden lämnar erforderligt besked öfver 
hvarje stams beskaffenhet, läge, behandling etc. samt öfver de insektsarter, 
hvaraf densamma eventuellt blifvit angripen. 
Med förbigående af en mängd iakttagelser, som S. kom i tillfälle att göra 
öfver de olika xylophagernas rikligare eller sparsammare uppträdande, deras 
anflogstid etc., sammanfattas här i korthet de mera praktiskt användbara re- 
sultaten af hans försök, hvad angår tall, gran och lärk, respektive å dessa träd 
3 
uppträdande skadliga insektsarter. S. rekommenderar följande förfaringssätt. 
Tall.  Hylastes paltiatus: trädet ringbarkas året innan det fälles; stocken 
skalas på senvintern. yvl. ater:trädet fälles, grenarna få kvarsitta, men stammen 
randbarkas. Mvelophilus piniperda: trädet fälles på senvintern, grenarne huggas 
af. Mveloph. minor: trädet vinterfälles, grenarna få sitta kvar. Pityogenes biden- 
tatus och quadridens: slå till på afhuggna eller å fällda stammar kvarsittande 
grenar. ps proximus: trädet ringskäres med dubbla skåror, fälles och rand- 
barkas. 
Gran. /Hylastes cunicularius: trädet ringskäres med dubbla skåror, fälles efter 
några månader och randbarkas. yvl. palliatus: trädet fälles i beskuggadt läge, 
grenarna afhuggas. Polygraphus poligraphus: trädet ringbarkas på senvintern, 
fälles, grenarna få sitta kvar och stammen randbarkas. Pityogenes chalcographus : 
slå till på grenar och risbråte å tämligen beskuggade platser. Önskas fång- 
träd, böra dessa fällas omkull och grenarna afhuggas. På ringbarkade och 
ringskurna träd slå insekterna ej till under första året. ps amitinus: bäst lig- 
gande fångträd med kvarsittande grenar. JIps typographus: arten kräfver fång- 
träd, å hvilka kambiet ej torkat. Bäst ringbarka stående träd vintertiden samt 
fälla dem kort före barkborrarnas svärmningstid. Fångträd, som fällas under 
svärmningstiden, böra behålla grenarna kvar. Insekterna slå först till på 
stammarnes öÖfre sida. Barken kan då afskalas här, hvarefter stammen vändes 
och fortfarande kan tjänstgöra som fångträd. 
Lärk. ps curvidens: stående fångträd med dubbla ringskåror äro de bästa. 
Slutligen varnar Sedlaczek för ensidighet och schablon vid anläggningen 
af fångträd samt framhåller att hans egna, praktiska befunna metoder alltid 
tåla förändring allt efter lokala förhållanden. FE MW, 
SEITNER, M. Die Fichtensamengallmäcke (Plemeliella abietina). 
(CIITR dh g INN TOOL I f 
I denna tidskrifts januarihäfte för år 1908 refererades en af professor 
Lampa utförd undersökning å insektskadadt granfrö från Värmland och Väster- 
