BIDRAG TILL KÄNNEDOM OM ALMENS NORDLIGA RELIKTFÖREKOMSTER. 6 I 
Växtplatsens natur. 
De lokaltyper, å hvilka hasseln uppträder inom dess nordliga ut- 
bredningsområde, äro enligt GUNNAR ANDERSSON! bergrötter och syd- 
backar. I allmänhet är så äfven fallet med almen. Detta trädslag före- 
kommer dock äfven å horizontal ängsmark (Skalängarna), invid bäckar (Vim- 
mervattenån, Mörtån, Näfverede) samt å en kombination af bäckstrand 
och bergrot (Danielsberget). 
Visserligen äro lokaltyperna bergrötter och sydbackar karakterise- 
rade af GUNNAR ÅNDERSSON, men för fullständighetens skull vilja vi här, 
med några smärre tillägg, gifva 
en bild af desamma sådana de te 
sig i föreliggande fall. 
Under branta bergstup bildas 
vanligen stora anhopningar af från 
bergsidan genom frostvittringen 
lösgjorda större och mindre sten- 
block. De större blocken komma 
vid sitt fall på grund af sin tyngd 
och sin hastighet att stanna först 
längre ned, under det de mindre 
stenarna och de finare vittrings- 
produkterna aflagras högre upp. 
Följden häraf blir närmast den, 
att den för vegetationen tjänliga 
delen af anhopningen i allmänhet 
blir den öfversta, hvilken vanligen 
är begränsad till några få meters För IA SOSnAESE: telbutingi i al <ch 
bredd, under det den öfriga de- bergrotlokal. 
len i allmänhet är och förblir af 
den art, att skogsträden ej kunna besätta densamma. Vidstående sche 
matiska teckning ger en ungefärlig föreställning om denna lokaltyp. 
Sålunda bildar den nedre delen af anhopningen ett isolerande skydds- 
bälte nedanför den egentliga växtplatsen. Under tidernas lopp skulle 
helt visst äfven en dylik anhopning af sten så småningom förvandlas 
till en för barrträden tjänlig växtplats, men så blir dock ej fallet. Nya 
stenar och nya klippblock lösgöras alltjämt från bergsidan, störta ned 
och öfverlagra den äldre anhopningen. Att så äfven är fallet, finner 
man bland annat däraf, att almstammarnas mot bergväggen vända nedre 
delar ofta nog äro behäftade med större och mindre, äldre och yngre sår, 
! Hasseln i Sverige fordom och nu. Sv. G. U. Ser. Ca N:o 3, 1902. 
