BIDRAG TILL KÄNNEDOM ON ALMENS NORDLIGA RELIKTFÖREKOMSTER. 73 
ett utslag af de abnorma väderleksförhållanden, som voro rådande som- 
maren 1901 och 1902.! 
Den 1 augusti 1905 uppmätte jag 4 skott från en af almarna i 
Jormliden och fann då, att dessa hade en medellängd af 341 mm., hvaraf 
endast 179 mm. eller 52,4 2 då syntes vara förvedade. Att under den 
efter 1 augusti återstående vegetationstiden nära hälften af skottens 
längd skall hinna förvedas, synes knappt möjligt, såvida ej förvednings- 
processen mot slutet af vegetationsperioden fortskrider mycket hastigt. 
Huru härmed förhåller sig har jag dock ej varit i tillfälle att utreda. 
Allt efter växtplatsens beskaffenhet är almens ”uktsättning och för- 
yngring på olika lokaler mycket växlande. Endast i Medberget, Karl- 
berget, Fågelberget, Dunderklumpen samt vid Näfverede har fruktsätt- 
ning observerats. Att frukten åtminstone under gynnsamma år når full 
utbildning framgår däraf, att fullt själfständiga fröplantor i riklig mängd 
iakttagits i Medberget och Fågelberget, under det tvenne mindre plantor 
anträffats vid Näfverede. Å öfriga lokaler har jag ej observerat vare 
sig fruktsättning, ej heller föryngring. Rörande almen i Skikkiberget 
uppger Aminoff, att träden äro sterila. 
Just i de här ofvan behandlade två omständigheterna — almskot- 
tens årliga affrysning och trädens svaga fruktsättning och föryngring — 
återfinnas de mest tillförlitliga bevisen för almförekomsternas reliktnatur. 
I almlokalens natur finna vi likaledes ett bevis för samma förhållande. 
Almfloran. 
Vid bedömande af almens uppträdande å föreliggande lokaler som 
ock vid behandlande af frågan rörande almens invandring till dessa 
orter, torde intet vara af större vikt än studiet af almfloran eller med 
andra ord studiet af de växter, som under eller i omedelbar närhet in- 
till träden bilda den lefvande markbetäckningen. Det är ju tydligt, att 
då de växtplatser, där almen nu uppträder, äro sådana, att de åtmin- 
stone till en viss grad tillfredsställa trädslagets behof på värme, ljus och 
. fuktighet liksom äfven dess behof på skydd mot konkurrenskraftigare 
trädslag, dessa äfven i lika hög grad skola tillfredsställa den med almen 
ursprungligen lefvande florans behof på samma företräden. Har almen, 
som man antagit, under ett föregående varmare tidsskede haft en mer 
omfattande utbredning än nu är fallet, så hafva äfven lika visst alla 
almen nu åtföljande växtarter haft samma utbredning. När så klimat- 
försämringen inträdde, drog sig almen tillbaka och med henne åtmin- 
! Jämf. HENRIK HESSELMAN. Om tallens höjdtillväxt och skottbildning sommaren 
1900—1903. Skogsvårdsföreningens tidskrift 1904, h, 2. 
Skogsvårdsföreningens Tidskrift 1909. Fackuppsatser. f 
