BIDRAG TILL KÄNNEDOM OM ALMENS NORDLIGA RELIKTFÖREKOMSTER. 5 
Om vi nu beakta det förhållande, att alm och hassel ungefär sam- 
tidigt invandrade till landet, att alm och hassel äro funna fossila i samma 
lager så nordligt som i Själevads socken i Ångermanland, samt att deras 
nordgränser som normalt utbildade arter i stort sammanfalla', kunna vi 
med. skäl antaga; att alm och hassel i afseende på värmesbehof äro 
hvarandra ganska lika. Under sådana förhållanden borde äfven dessa 
två arters reliktgränser förlöpa på ungefär enahanda sätt. Af en blick 
på kartan finna vi dock, att så på långt när ej är fallet. Orsaken här- 
till torde "ej gärna kunna finnas i de två trädslagens olika spridnings- 
biologi, utan är tydligtvis beroende därpå, att almen ej blott söderifrån 
spridt sig upp genom landet, utan äfven västerifrån inträngt i Sverige. 
Sålunda kunna vi endast härutinnan finna ett bevis för almens västliga 
härkomst. Andra bevis saknas dock ej. Vi finna ett sådant i före- 
komsten och utbredningen af de tillsammans med almen och dess relikt- 
förekomster lefvande, för orten i öfrigt sällsynta växterna. 
H. BrRYs? framhåller, att almen i Trondhjems amt konstant lefver 
tillsammans med Åsperula odorata, Turritis glabra, Carex muricata, 
Stachys silvatica, Tritiecum caninum, Viola mirabilis, Viburnum opu- 
Jus m. fl.” Vid ett besök i Norge sommaren 1907 kom jag i tillfälle 
att undersöka några almförekomster utmed Sandölaån. En af dessa — 
Godejord i Grongherred, Namsdalens fogderi, å 330 m. ö. h. — upp- 
gifves af J. M. Norman” vara den högst liggande almförekomsten norr 
om Trondhjemstjorden. Omkring 2 mil längre väster ut i samma dal 
och ungefär 2 km. öster om Sibiriens fjällstuga, anträffade jag å en 
skarp sydsluttning en större koloni af kraftiga, högstammiga almar. 
Denna lokal torde helt säkert ligga åtminstone 20 m. högre än den 
förstnämnda. Att almen här uppträdde som relikt framgick däraf, att 
skotten årligen syntes affrysa, ehuruväl denna affrysning uppgick endast 
till omkring 3 & af skottens hela längd. Bland mera anmärkningsvärda 
växter å denna plats antecknades Stachys silvatica, Asperula odorata, 
Anemone nemorosa, Fragaria vesca, Pteris aguilina m. fl. Samma arter 
anträffade jag tillsammans med alm å flerfaldiga andra lokaler utefter 
Namsdalen (Sandöladalen). Men med stor sannolikhet är ej ens denna 
1 Enligt GUNNAR ANDERSSON förlöper hasselns nordgräns som normalt utbildad buske 
strax norr om Gälfle. 
> Indberetning till Det Kgl. Norske vidensk. Selsk. om botanisk reise i det Trond- 
hjemske sommaren 1886. 
3 I hb. 11 af Naturen 1908 har Jens HoLMBOE beskrifvit en ny almförekomst i Jutulhugget 
mellan Glommen och Renosdalen. Här utgöres floran bl. a. af Erysimum hieracifolium, 
Sedum annuum, Stachys silvatica m. fl. 
+ Voxesteder for nogle af den norska florans karplanter södenfor polarkredsen, Ar- 
chiv f. matem. og naturvidenskab. B. 8. Kristiania 1883. 
