pe 
NÅGRA ERFARENHETER OM KONSTGJORDA GÖDSELMEDELS ANVÄNDNING +$835 
visade sig motständskraftigare mot frosten än de ogödslade. Färgen på 
de förras barr var friskare än på de senares. 
Vi hafva i den föregående framställningen hufvudsakligen sysselsatt 
oss med sådana gödslingsförsök, där fosforsyra och kali kommit till an- 
vändning, och vi hafva funnit, att skogsplantor ofta visat en kraftig reak- 
tion för tillskott af dessa näringsämnen och kanske i högre grad för 
fosforsyra än för kali. Af fosfaten har tomasfosfatet visat sig lämpligt 
vid skogskulturer. Bland kalisalterna torde enligt undersökningar af 
WEIN? de lågprocentiga vara att föredraga framför sådana med högre 
kalihalt, åtminstone då det är fråga om styfvare jordar. 
Emellertid är äfven kväfve en för skogsträden absolut nödvändig 
faktor. Vi hafva sett, att man på de kväfvefattiga hedarna i Belgien 
med fördel användt gröngödsling med lupiner för att tillföra jorden dess 
kväfvebehof. Äfven i Tyskland och Schweiz” har man begagnat sig 
af denna metod.” Man har där äfven gjort försök med klöfver (af svenskt 
utsäde) som gröngödslingsväxt.” Detta försök gjordes i en skogsplan- 
tering på kalkrik jord, alltså mark, där lupiner icke kunde komma i fråga. 
Skogsplantorna voro flera år gamla, men visade en mycket klen tillväxt. 
Klöfvern skördades naturligtvis icke. Resultatet var påfallande gynnsamt. 
Vidare har man i Tyskland med synnerligen god framgång försökt 
att gödsla med dyjord.” Denna innehåller visserligen en ganska ringa 
kväfvemängd, men då kväfvet här förekommer i hufvudsakligen organisk 
form, räcker det till under jämförelsevis lång tid, emedan det tillgodo- 
göres af växterna endast i den mån, det (med bakteriers tillhjälp) öfver- 
föres i nitratkväfve. Då detta sker så småningom, så förminskas den 
kväfveförlust, som eljest äger rum genom utlakning af nitrat. Härtill 
kommer, att dyjord på grund af sin humushalt är ett godt jordförbätt- 
ringsmedel. 
Gröngödsling med lupiner torde väl hos oss icke kunna komma till 
användning i någon större skala, i det att endast de södra delarna af 
landet lämpa sig för denna metod. Däremot finnes intet hinder för att 
1 Die Dingung der Waldbäume. Naturw. Zeitschrift för Land- und Forstwirtschaft, 
IV Jahrg. 1906. S. 113 o. f. 
? WOLLNY, Die Zersetzung d. org. Stoffe, Heidelberg 1897. ENGLER och GLUTZ, 
Griändiängungs Versuche in Pflanzschulen, Mitteilungen d. Schweizerischen Centralanstalt fir 
das forstliche Versuchswesen, Band VII. Zirich 1903. 
3 Jfr G. ScHOTTe, Om gröngödning i plantskolor; denna tidskrift 1907. 
Försöket utfördt i närheten af Eisenach af Forstrat MATTHES enl. uppgift af SCHWAP> 
PACH i Mitteil. der Deutschen Landw. Gesellschaft 1905. 
5 AiBERT, R., Welche Erfahrungen liegen bis jetzt äber den Einfluss kiänstlicher 
Dingung und Bodenbearbeitung im forstlicken Grossbetriebe vor? Zeitschrift fär Forst- und 
Jagdwesen 1905. 
4 
