86 . O. HOFMAN-BANG. 
i nämnda syfte försöksvis använda klöfver äfven i de mellersta och nord- 
liga delarna af Sverige, och hvad dyjord beträffar, torde försök härmed 
vara att rekommendera. ; 
Hvad de konstgjorda kväfvegödselmedlen beträffar, så råder visser- 
ligen bland flertalet forskare på detta område enighet därom, att an- 
vändning af sådana ämnen ofta kan medföra godt resultat vid skogs- 
kulturer. Emellertid är det gifvet att på större skogsparker kan öfver- 
gödsling med kväfvehaltiga salter näppeligen ifrågakomma. Härtill kom- 
mer, att med dessa kväfvegödselmedel kan endast en kortvarig reaktion 
påräknas. Salpeter och ammoniumsalter äro ju lättlösliga och lakas där- 
för lätt ut och föras bort. Gödslingsförsök hafva emellertid utförts med 
båda. Skilda meningar hafva emellertid gjort sig gällande i fråga om 
valet mellan chilesalpeter och svafvelsyrad ammoniak. Under det att en 
del personer särskildt bland äldre försöksanställare sätta svafvelsyrad 
ammoniak till sina verkningar lika högt och stundom högre än chile- 
salpeter, så hafva isynnerhet på de sista åren chilesalpeterns försvarare 
blifvit allt talrikare. 
I ett år 1905 i Berlin utkommet större arbete med titeln »Der 
Chilesalpeter als Diängemittel» af M. Weitz ägnas en afdelning åt de 
konstgjorda gödselmedlens och särskildt chilesalpeterns användning och 
verkningar vid skogliga gödslingsförsök. De där meddelade afbildnin- 
garna säga bättre än några ord, huru stor betydelse ett tillräckligt kväfve- 
förråd i jorden har för skogsväxternas trefnad och raska utveckling, och 
huru god nytta speciellt chilesalpetern gjort i detta afseende. Särskildt 
framhålles, att chilesalpeter har förmåga att liksom härda de späda skot- 
ten mot frost. Några jämförelser mellan chilesalpeter och andra kväfve- 
gödselmedel förekomma dock icke i detta arbete. Sådana jämförande 
undersökningar hafva för icke så länge sedan publicerats af WEI! i 
Weihenstephan. Han kommer till det resultatet, att salpeter är att före- 
draga framför svafvelsyrad ammoniak, när det är fråga om barrträd. 
Isynnerhet gäller detta för tyngre jordar. Det nya kväfvegödselmedlet 
karbidkväfve har han äfven försökt men funnit, att det bör användas 
mycket försiktigt. I flera fall har det dock visat god verkan. WEIn 
framhåller att kväfvegödsling öfverhufvudtaget bör ske med en viss för- 
siktighet. Att utströ för stora mängder häraf är icke blott oekonomiskt, 
utan kan äfven verka direkt skadligt. 
Frågan om kväfvegödslingens storlek och beskaffenhet vid skogs- 
kulturer torde dock ännu icke vara på långt när nöjaktigt utredd. 
Ett annat näringsmedel, som äfven är af stor vikt för barrträden, 
är kalk. Af tabellen sid. 80 framgår, att såväl gran som fur absorbera 
! Anf. ställe sid. 130. 
