1O2 ERIC MJÖBERG. 
Vid ett tillfälligt besök i Halmstad pingstiden år 1907 företog 
jag i entomologiskt syfte smärre exkursioner. Särskildt riktade sig 
mina undersökningar på ett i stadens omedelbara närhet beläget strand- 
parti. De lösa jordiagren utgjordes här alldeles öfvervägande af sand, 
som på vissa ställen var fullkomligt obunden; vegetationen bestod af 
små ungtallar af 3 till 4 meters höjd, upptagande ett område på flera 
hundra kvadratmeter. De stodo alla till synes friska och grönskande, 
hvilket kom de talrika hvitaktiga hartsgallerna att ännu tydligare fram- 
träda. En på platsen verkställd undersökning gaf vid handen, att 
nästan samtliga galler hyste invånare af ett eller annat slag. Till följd 
af en snar afresa från trakten hann jag ej då själf insamla nödigt un- 
dersökningsmaterial, men erhöll senare af en i staden bosatt person 
mig tillsända ej mindre än 150 stycken 
hartsgaller, hvilka omedelbart blefvo 
föremål för en närmare granskning. 
Hartsgallvecklaren äger en synner- 
ligen vidsträckt utbredning. Den går 
från västligaste England till Ryssland 
i öster och från Lappland i norr så 
långt ned som till Spanien i söder. 
Ingenstädes tycks den vara särskildt 
allmän. Dess flygtid tyckes hufvudsak- 
ligen infalla i maj. Från sina närmaste 
fo släktingar bland vecklarna t. ex. tall- 
a. imago. Db. puppa. c. larv. skottvecklaren (Zortrix buoliana) och 
granbarrvecklaren (TZortrix hercyniana) 
skiljer den sig bland annat därigenom, att den äger en tvåårig genera- 
tion. Den är strängt monophag, hållande sig endast till tallen. 
Innan jag öfvergår till en redogörelse för mina undersökningar 
öfver det insamlade materialet af hartsgaller, vill jag lämna en kort 
framställning af utvecklingsförloppet. 
De i maj framkommande fjärilshonorna aflägga efter föregående be- 
fruktning sina gulhvita ägg strax nedom de unga knopparna (sålunda 
ej som tallskottvecklaren på knöpparne själfva). Äggen äro af ett 
knappnålshufvuds storlek och äro på ytan försedda med en rynkig, 
skroflig skulptur. De äro vid afläggandet öfverdragna med ett klibbigt 
sekret, hvilket gör att de med lätthet fastna på grenarna. De afläggas 
ej ett och ett, utan ofta i oregelbundet sammanhängande rader. Efter 
omkring 14 dagar framkomma ur äggen larver, hvilka omedelbart äta 
sig in genom det ännu unga skottets späda bark och intränga uti märgen, 
hvilket har till följd, att harts utsipprar och rundt om bildar en knöl 
