OM HARTSGALLVECKLAREN. 105 
samma riktar sig äfven mot toppskotten. Exempel därpå har man från 
Tyskland, där t. ex. enligt A/um ett skogsområde i »Eberwalds Stadt- 
forst> blifvit rätt illa härjadt. Samma författare berättar äfven om en 
svårare härjning i Preussen (Oberforsterei Griänhaus), hvilken var så 
mycket allvarligare, enär den hotade de sandbindande tallarna i ett 
dynområde med undergång. 
Det svåraste angrepp, som väl hittills föröfvats af hartsgallveck- 
laren, var i Hannover på 1820-talet (1826— 1829) uti distrikten Freren, 
Lingen och Fistenau. Angreppet sträckte sig då öfver ett område af 
1200—1300 hektar och var så allvarligt, att man på ort och ställe var 
betänkt på att helt och hållet afbränna de unga tallbestånden. MHarts- 
gallerna voro då så allmänna, att hvar och en af de för bekämpandet 
uppbådade personerna pr dag kunde insamla ett s50-tal liter. 
I vårt land har hartsgallvecklaren efter hvad man vet ännu ej gjort 
sig skyldig till något svårare angrepp. Dess talrika förekomst på en 
del ställen, t. ex. just i södra Halland, gör emellertid, att man ej för 
mycket bör lämna honom ur sikte. I regeln bära nog friska ungtallar 
utan märkbar afmattning denna vecklares angrepp; om verklig fara kan 
det först då blifva tal, när angreppet föröfvas å ungtallar växande på 
mager och ofruktbar jord som t. ex. i ett dynbälte, eller under svårare 
torkår. Tillstöter då äfven, som ju ofta händer, angrepp af en annan 
skadéinsekt, blir angreppet gifvetvis dubbelt kännbarare. Så torde väl 
ha varit fallet vid ofvannämnda svåra härjning i Hannover. 
Att hartsgallvecklaren är ganska fakultativ med afseende på sitt 
uppträdande, väl närmast beroende på att den under vissa år har syn- 
nerligen verksamma parasiter, veta vi bland annat af en del tyska 
forstmäns berättelser. Sålunda anför Mässlin, att på >Badener Höhe> 
i oktober 1899 ej en enda årsgall stod att uppleta, under det att där- 
emot föregående års gallknölar voro till ytterlighet allmänna. Samme 
författare anför, att å nyssnämnda lokal ett stort antal gallknölar voro 
upphackade af hackspettar. 
Enligt Rösel har man i en del trakter af Europa med framgång 
försökt att använda de i juni och juli insamlade hartsknölarne i och för 
beredning af kimrök. 
Med stöd af den förefintliga litteraturen har jag ej kunnat bilda 
mig någon uppfattning om, i hvilken utsträckning parasiter eller andra 
störande inflytelser sätta en gräns för denna vecklares uppträdande och 
förökning. Ratzeburg synes vara den ende, som lämnar några uppgif- 
ter på de hittills iakttagna parasiterna, men detta blott med tomma 
namn utan angifvande, af i hvilken utsträckning och proportion parasit- 
angreppet sker. Gifvetvis äro parasiterna, åtminstone en hel del af dem, 
