148 : AXEL GAVELIN. 
— någon gång i postglacial tid öfverallt i Fennoskandia legat vida 
högre på fjällen och längre mot norr än i nutiden är fallet. i 
En sammanställning af alla iakttagelserna öfver ifrågavarande träd- 
gränsförskjutningar ger för Sveriges vidkommande till resultat, att fos- 
sila tall-lämningar påträffats på större och mindre afstånd ifrån den 
nutida tallgränsen upp till björkregionens öfre gräns och understundom 
ett kort stycke upp i nedre fjällregionen.! 
Jag hänvisar i detta afseende särskildt till mina iakttagelser från Skel- 
lefteåälfven (n:o '9 och 10) och Lajsälfven (n:o 11), SvEnonius fynd vid 
Pjeskjaure (n:o 7), G. ANDERSSONS (n:o 24) mellan Helagsfjället och 
Sylarna, äfvensom KELLGRENS, SERNANDERS OCh SELIM BIRGERS undersök- 
ningar (n:o 26) inom Ljusnans källområde. Ehuru vid ingen af de 
nyss uppräknade högsta fyndorterna mera ingående och systematiska 
undersökningar tyckas hafva blifvit företagna i syfte att bestämma öfversta 
gränsen för den utdöda tallregionen, så förefaller det mig dock mycket 
sannolikt, att de öfversta bland dessa lokaler ligga ganska nära den 
verkliga öfre gränsen för tallregionen, då denna nådde som högst. Inom 
de områden af våra fjälltrakter, som jag själf genomrest, har jag haft 
uppmärksamheten ganska mycket riktad just på möjligheten att finna 
tall-lämningar i regio alpina, och särskildt har jag i omgifningarna till 
de högsta fyndorterna efter Skellefteälfven och Lajsälfven med negativt 
resultat eftersökt tall på många ställen, där enligt mitt förmenande 
denna bort förekomma bevarad, om tallregionen gått afsevärdt högre än 
mina högsta lokaler angifva. Då detsamma tydligen gäller om de 
forskare”, som förut studerat trädgränsernas förskjutningar i våra syd- 
ligare fjälltrakter, och då tallstammar och tallstubbar jämförelsevis lätt 
bort observeras i regio alpina, om de förekommit i någon afsevärd myc- 
kenhet inom densamma, så synes mig på frågans nuvarande ståndpunkt 
den slutsatsen ligga nära tillhands, att tallregionen i våra fjälltrakter 
em gång upptagit den nuvarande björkregionen och — åtminstone på 
vissa ställen — nått något ofvanför densamma men dock icke mera än 
att den nutida björkgränsen i stort sedt kan användas för att på en karta 
i liten skala representera tallgränsen under tiden för trädgränsernas högsta 
läge. I enlighet med denna uppfattning skulle tallregionens sannolika 
utbredning i fjälltrakterna under ifrågavarande skede i det stora hela 
vara riktigt angifven genom den på kartan sid. 135 och fig. 2 uppdragna 
1 I alla af mig kända fall aldrig högre, än att enstaka björkexemplar förekomma på 
samma nivå eller t. o. m. obetydligt högre. 
? SERNANDER, som i detta syfte särskildt undersökt nordvästra Härjedalen, framhåller, att 
han anträffat subfossil tall upp till c:a 10 m. under den rationella björkgränsen, men ej högre 
(Flytjord i svenska fjälltrakter, sid. 80). — Jfr. äfven hans yttrande efter mitt föredrag G. F. F 
30 (1908): 451—452. 
