150 - AXEL GAVELIN. 
inom tjälltrakterna och särskildt i närheten af fyndorterna för de sub: 
fossila trädlämningarna. 
Med den reservation, som ligger i det nyss anförda, vill jag framhållla, 
att de högst belägna af mina lokaler (9 och 10) efter Skellefteälfven, 
de som enligt mitt förmenande torde ligga ganska nära den forna 
högsta tallträdgränsen i trakten, beteckna en empirisk nedgång af denna 
pa 200 til-250 meter. Äfven den högsta fyndorten efter Lajsälfven 
betecknar en depression af c:a 200 m., eller om hänsyn tagas till en iso- 
lerad fur i björkregionen på solsidan i närheten till minst 140—150 me- 
ter. Sistnämnda värde på tallträdsdepressionen härstädes måste med 
säkerhet betecknas såsom ett mycket lågt minimivärde, då fyndorten har 
ett mycket mera ogynnsamt läge med hänsyn till vind- och solbelys- 
ningsförhållandena än den sluttning, .-på hvilken den nuvarande tallskogs- 
gränsens och den ensamstående furens höjder bestämdes. De ifrågava- 
rande högst belägna lokalerna för fossil tall i mellersta Lappland be- 
teckna alltså en nedpressning af barrträdsgränsen af lägst 130 meter, 
sannolikt 200—250 meter. 
Såsom synes, stå äfven med afseende på den vertikala förskjutningen 
mina i Lappland vunna resultat i ganska god öfverensstämmelse med 
dem som framgått af KELLGRENS, GUNNAR ANDERSSONS, SERNANDERS och 
SELIM Bircers undersökningar i Jämtland och Härjedalen. Enligt de 
båda förstnämnda förf. har trädgränsen i de nämnda landskapen ned- 
pressats något öfver 200 m. SERNANDER, som närmare studerat de nu- 
tida skogsgränserna inom områdena närmast KELLGRENS OCh ANDERSSONS 
lokaler, framhåller, att detta belopp på trädgränsens flimatiska nedgång 
är något för högt, emedan den rationella barrskogsgränsen närmast fynd- 
orterna ligger högre än den empiriska tallgräns, med hvilken de blifvit jäm- 
förda. Enligt SERNANDER bevisa de af KELLGREN OCh ANDERSSON beskrifna 
lokalerna en depression af den rationella tallgränsen på bortåt 150 
meter, medan SEtim BircErs björkfynd å Rutfjället torde angifva en re- 
gionförskjutning af c:a 200 meter. 
Förhållandena i de svenska tjälltrakterna, från nordligaste Lappland 
till Härjedalen, synas alltså angifva en depression af den klimatiska träd- 
gränsen mellan 1530 och 250 meter, i genomsnitt troligen omkring 200 m. 
Dessa tal öfverensstämma ej lika väl med de värden på trädgränser- 
nas nedgång, som norska forskare erhållit. Efter sammanställning och 
diskussion af egna och andras iakttagelser öfver detta ämne kommer 
J. Rerstan till den slutsatsen, att furugränsen sjunkit på Hardangervid- 
den 450 m., vid Hallingskarvet mer än 260 m., i Dovre mer än 300 
meter. För de centrala delarna af södra Norge anslås furugrän- 
sens nedgång i medeltal till c:a 350—400 m. ANDR. M. HANSEN anser, 
