OM TRÄDGRÄNSERNAS NEDGÅNG I DE SVENSKA FJÄLLTRAKTERNA. 155 
siggått, samt sålunda omfattat utom den maritima atlantiska perioden 
jämväl den senare torra  subboreala gferioden. Nämnde författare har 
uttalat', att trädgränserna >bibehållit sitt högsta läge till sistnämnda 
periods: slut> och i en nyss utkommen uppsats”, att de just under denna 
torra period (hvilken han anser delvis sammanfalla med bronsåldern) 
stigit högst upp på fjällsidorna. 
F. n. kan man ju icke säga, att något bindande bevis föreligger för 
sistnämnda åsikt, eftersom ingående undersökningar ej blifvit gjorda öfver 
de fossila trädlämningarnas uppträdande i fjällens sjöar och myrar. Men 
för dem, som i likhet med författaren ej kunna finna annat, än att en 
mängd fakta svårligen kunna förklaras utan att antaga, att icke enbart 
lufttemperaturen, utan äfven andra meteorologiska faktorer, såsom 2neder- 
börd och afdunstning m. m., varit underkastade betydande växlingar i 
postglacial tid i enlighet med det BLyYTT-SERNANDERSKA uppfattningssättet 
— för dem måste det onekligen ligga närmast till hands att i likhet 
med SERNANDER hänföra trädregionernas höga läge just till subboreal 
tid. För det första måste ett sådant klimat som det subboreala, 
på en gång varmare och nederbördsfattigare än det nutida, sna- 
rare förskjuta trädregionerna uppåt än det förutvarande atlantiska, hvil- 
ket visserligen äfven haft högre temperatur men därjämte en mera 
maritim prägel med större nederbörd än den nuvarande. För en så 
jämförelsevis ung ålder som den subboreala kunde äfven de arhandlade 
trädlämningarnas jämförelsevis ytliga läge i torfbildningarna sägas tala, 
äfvensom den omständigheten, att de stundom (jfr. n:r 9 och nir 10) 
hittats väl bevarade i ytterligt obetydliga vattensamlingar. — Denna 
frågas afgörande måste dock, liksom flere andra därmed sammanhän- 
gande, öfverlämnas åt kommande undersökningar. 
Den omständigheten, att man aldrig funnit fossila lämningar efter gran 
ofvan den nutida barrskogsgränsen äfven i de fall, där denna i nutiden 
bildas af nämnda trädslag närmast fyndorterna för subfossil tall, tyc- 
kes i alla händelser, såsom redan af GUNNAR ÅNDERSSON3 framhållits, tyda 
på, att granen möjligen icke invandrat till fjälltrakterna under tiden för 
trädregionernas högsta läge. Äfven detta måste emellertid sägas med 
reservation, då iakttagelserna ej äro flere, än att framtida undersök- 
ningar mycket väl kunna komma att ådagalägga, att äfven granen, åt- 
minstone på något ställe, nedpressats genom den inträffade klimatför- 
sämringen. 
! Flytjord i svenska fjälltrakter, sid. 77. 
? RUTGER SERNANDER: On the evidences of postglacial changes of climate furnished by 
the peat-mosses of Northern Europe. Geol. Fören. Förh. Bd 30 (1908), sid. 471. 
> Klimatet i Sverige efter istiden. 
