EXTRA ORDINARIE SYSTEM ELLER REVIRDELNING? 1601 
- utan vidare sluta till, att befordringsutsikterna efter 1900 7 allmänhet försäm- 
rats, är gifvetvis alldeles felaktigt, ty de, som vid mest framskriden ålder 
vunnit befordran, kvarstå kortare tider såsom ordinarie och ha sålunda hunnit 
afgå, medan samtidigt vid yngre år befordrade tjänstemän kvarstå. I sin 
senare artikel har förf. upprättat en tablå öfver befordringsåldern för de skilda 
decennierna fr. o. m. 1860, med hvilken förf. anser sig kunna visa samma 
sak, nämligen »att jägmästarnas befordringsålder efter hand på ett rent förfä- 
rande sätt skjutits i höjden». Under 6o-talet mottog kronan en stor del af 
sina skogar i Norrland, som då nödvändiggjorde bildandet af en hel del revir 
därstädes, hvilket, jämte att under detta decennium en liflig omsättning äfven 
inom södra distrikten ägde rum, i väsentlig mån bidrog till att under sagda 
period icke mindre än 45 utnämningar skedde. På detta sätt erhöll inom 
få år största delen af extra tjänstemännen befordran till ordinarie tjänst, hvar- 
igenom medelåldern för samtliga de under denna tioårsperiod utnämnda gick 
ned till 29,9 år. Beräknar man med ledning af denna förf:s tablå medel- 
åldern för samtliga för tiden 1860—99 utnämnda (124 st.), så erhålles för 
dessa en medelålder af 35,38 år, hvilken sålunda med 2,3 år understiger me- 
delåldern för de fr. o. med 1900 utnämnda (57 st.), för hvilka medelåldern 
enligt samma tablå utgör 38,1 år. Utsträckes likväl undersökningen icke 
längre tillbaka än till 1870, blir resultatet omvändt, enär medelåldern för 
samtliga för tiden 1870—99 utnämnda (79 st.) utgör 39,1 år, som sålunda 
med jämnt 1 år öfverstiger medelåldern för de fr. o. m. 1900 utnämnda. 
Inskränkes åter undersökningen till 1880—99, så finner man, att medelåldern 
för därunder utnämnda (55 st.) stiger till 41,8 år hvilken alltså med 3,7 år 
öfverstiger medelåldern för de fr. o. m. 1900 utnämnda. 
Nu skiljer förf. i sin föregående artikel -på tiden t. o. m. 1900 och tiden 
efter sagda år, så att året 1900 med den jämförelsevis låga medelåldern af 
34,2 år för de 13 st. till ordinarie befattning det året utnämnda hänföres till 
den period, som jämföres med tiden efter 1900. Göres motsvarande jämk- 
ning å ofvannämnda perioder, så erhålles för 1860—1900 137 st. utnämnda 
med en medelålder af 35,6 år, för 1870—1900 92 st. utnämnda med en 
medelålder af 38,4 år och för 1880—1900 68 st. utnämnda med en medel- 
ålder af 40,4 år. Jämföras dessa tal med den af förf. i den föregående 
artikeln enligt 1906 års matrikel angifna medelåldern 39,64 år för de efter 
1900: utnämnda, så framgår, att förf:s i nämnda artikel gjorda uttalande, att 
befordringsutsikterna på senare tid högst betydligt försämrats, icke är riktigt 
under annan förntsättning, än att medeltalet tages för samtliga under tiden 
1860—1900 eller åtminstone samtliga under tiden 1870—1900 utnämnda. 
För att få den af förf. då för tiden t. o. m. 1900 angifna medelåldern 37,01 
år, måste man i allt fall gå tillbaka in på 6o-talet. En sådan förutsättning 
afsåg ju dock icke detta uttalande. 
Återstår nu att undersöka, huruvida det kan vara riktigt att i härvarande 
fall från medelåldern vid erhållande af första ordinarie tjänst utan vidare sluta 
till befordringsutsikterna, eller om ens tiden såsom extra tjänsteman i detta 
afseende kan lämna tillfredsställande utslag. 
För .: att medelåldern skall kunna gifva ett rätt svar på denna fråga, 
måste först och främst förutsättas, att denna icke höjts med någon till annat 
än för uppfyllande af de stadgade fordringarna för inträde vid skogsinstitutet 
före sagda inträde använd tid. En undersökning därom skall dock visa, att i 
