STUDIER ÖFVER GRANENS FORMRIKEDOM. 203 
Mossor: ymniga: 
Hylocomium proliferum, ymn., Hylocomium parietinum, tikl., fiv. y., Dicranum scopa- 
rum, tunns. fd, Dicranum undulatum, tuons. 1, AHypnum crista castrensis, enst. fl., 
Polytrickum juniperinum, enst. 1, Polytrickum strictum, enst. fl. 
Lafvar: 
Cladina rangiferina och silvatica, h. o. d. på berg och stenar str.—flv. rikl., Cladonie 
spp., h. o. d. på berg och stenar str.—flv. rikl., Peltigera aphihosa, enst.—tunns. fl. 
Mot NV.N. är marken något kärrartad; här tillkomma: 
Alnus glutinosa; Salix cinerea och pentandra; Ledum palustre; Calamagrostis lanceo- 
lata och stricta, Carex Goodenoughii och vesicaria, Glyceria fluitans, Juncus conglomeratus 
och filiformis; Åthyrium filix femina, Cardamine praiensis, Comarum palustre, Equiseitum 
palustre, Galium fatustre, Meniha arvensis, Ranunculus flammula och repens, Veronica 
scutellata; Polytrichum commune, Sphagna spp. 
Granföryngringen är i allmänhet tämligen god; i skogskanten finnas 
äfven enstaka tallplantor. I själfva beståndet äro de flesta timmer- 
träden af ungefär samma höjd och storlek, ungefär af samma ålders- 
klass. Granarnas genomsnittsålder har uppskattats till c:a 70—980 år. 
Granens mångformighet; synpunkter bestämmande för 
en gruppering af granformerna, 
Inom ett aldrig så litet granbestånd återfinnes i regel ett flertal 
olika granformer. Härvid är särskildt att märka, att formväxlingen i 
nära nog lika hög grad träffar alla granens olika organ. De olika 
organen synas variera snart sagdt fullständigt oberoende af hvarandra. 
En rent af oändlig kombination af egenskaper är härvid tänkbar. Att 
i denna mångfald af former finna en, där alla de för granen såsom 
gagnträd nyttiga egenskaperna äro förenade, ligger sålunda inom möjlig- 
heternas område. 
Innan vi ingå på en närmare redogörelse för de i Västergötland 
anställda granundersökningarna, må vi här något beröra de synpunkter, 
som lämpligen böra läggas till grund för en gruppering eller systemati- 
sering af granformerna. Flere författare på gransystematikens område 
synas benägna att vid systematiseringen lägga hufvudvikten vid kotte- 
fjällens form. Så SCHRÖTER, som i sin monografiska behandling af 
granen i Schweiz (»Ueber die Vielgestaltigkeit der Fichte>, Vierteljahrs- 
schrift der Naturforschenden Gesellschaft in Zärich, 1808, s. 125 o. ff.) 
på tal om granens underarter eller varieteter säger: >Det visar sig, att 
en begränsning af granens underarter bäst sker med afseende på kotte- 
byggnaden> (anf. arb. s. 127). Längre fram i samma arbete (sid. 133) 
polemiserar han emot det af A. Osw. KIHLMAN (»>Pflanzenbiologische 
Studien aus Russisch Lappland>, Acta Soc. pro fauna et flora fennica, 
