STUDIER ÖFVER GRANENS FORMRIKEDOM. 207 
denna fråga torde ej kunna gifvas, förrän utvecklingen af ett flertal 
granplantor af olika förgreningstyp blifvit föremål för jämförande studium. 
En undersökning af i naturen uppväxande granplantor ger vid handen, 
att olikheter med afseende på för- 
greningen förefinnas redan på tidigt 
ungdomsstadium. Hvilket samband, 
som råder mellan ungplantornas och 
de äldre individens förgrening, har 
dock ej ännu kunnat närmare utredas. 
Redan då de unga granarna i naturen 
nått en höjd af 5—38 meter, börja de 
emellertid visa förgreningsegenskaper, 
som oförtydbart berättiga till indivi- 
dens hänförande till vissa bestämda, 
särskildt för de utväxta träden ka- 
raktäristiska förgreningstyper. De till 
timmerträd utväxta granarna visa näm- 
ligen med afseende på förgreningen 
skiljaktigheter sinsemellan, som möj- 
liggöra en uppdelning af dem i vissa 
förgreningstyper. Bestämmande för 
typindelningen är härvid i första hand 
de mellersta hufvudgrenarnes utseende. 
En äldre grans nedre grenar äro så 
godt som alltid mera plant sidogrena- 
de; grenarna från mellersta delen af 
kronan visa alltid en för olika typer 
olika karaktäristisk förgrening, under 
det att de öfre grenarna i regel äro 
mera yfvigt och kort grenade. 
De undersökta Fålebergs-granarna | 
synas med afseende på förgreningen 
representera fem, i typiskt utbildad | 
form väl isärhållbara typer. Efter huf- | 
vudgrenarnas allmänna utseende har | 
jag sökt belägga de olika typerna med | 
i möjligaste mån karakteristiska be- 
nämningar. En af långa, vackert och 
regelbundet likt tänderna i en kam 
nedhängande sidogrenar utmärkt för- 
greningstyp har jag sålunda benämnt den rena kamtypen, en andra 
