226 NILS SYLVEN. 
narnas åter raka eller så godt som raka, mera tillplattade och mera 
plant inriktade åt sidorna; dels en &krokbarrig typ med starkare och 
mera genomgående sabelformigt krökta barr (jmf. TH. M. FRIES" curwvi- 
folia). Att närmare fixera gränsen mellan båda synes dock här omöj- 
ligt. Den krokbarriga typen, sådan som den föreligger bland Fålebergs- 
granarna, torde kanske snarast vara att uppfatta blott och bart såsom 
ett gränsfall inom formserien för den normalbarriga typen. 
Bland Fålebergs-granarna synes en påfallande kortbarrig formtyp 
tydligt kunna urskiljas från den vanliga typen med normal barrlängd. 
Åtminstone tvenne granar, granarna n:r XII och XXXII, representera 
denna formtyp. Granen n:r XXXII har att uppvisa den minsta genom- 
snitts-barrlängden. Barren å de öfre hufvudgrenarnas sista årsdelar 
mätte hösten 1907 i medeltal 9,, mm. i längd och c. 1,3 mm. 1 bredd, 
å de öfre nedhängande sidogrenarnas sista årsdelar 12,3; mm. i längd 
och 1,; mm. i bredd, å de nedre grenspetsarna, sista årsdelen, 8,5; mm. 
i längd och c. I mm. i bredd, å de nedre sidogrenarna, sista årsdelen, 
5,3 mm. i längd och c. o,83—1 mm. i bredd. Hos granen n:r XII voro 
barrmåätten respektive. 9,4 och 1;8—2,0, 19,5 "ochi L;5, 12;5 OcChEFmtor 
13,3 och c. I1,, mm. Båda de nämnda granarna bryta starkt af från 
närstående normalbarriga individ. Inga yttre faktorer synas här ha 
kunnat inverka omformande på barrlängden å just dessa två granar 
och ej på omedelbart närstående individ. Allt talar för, att vi i den 
obetydliga barrlängden ha att göra med en verklig rasegenskap. Trädens 
tnormala växt och utseende i öfrigt (båda granarna voro vackra timmer- 
aräd, jmf. fig. 18) talar här bestämdt emot det af TH. M. FRIES i hans 
införda arbete, sid. 254, gjorda uttalandet, att småbladigheten hos 
brevifolia- eller microphylla-granar (större eller mindre träd utmärkta at 
betydligt kortare, 4—12 mm. långa och 0,7—1,; mm. breda barr) »ute- 
slutande» skulle »bero på mager jordmån eller andra ogynnsamma för- 
hållanden». 
Den kortbarriga typen var äfven bland Fålebergs-granarna genom 
öfvergångar förbunden med den normalbarriga. Relativt kortbarriga 
voro exempelvis äfven granarna n:r V och 76 (se närmare i den nedan 
meddelade tabellen 4). Beträffande barrlängden torde af Fålebergs- 
granarna en någorlunda jämn och fullständig serie kunna uppställas 
från de mera extremt kortbarriga individen till relativt långbarriga. 
Den nedre gränsen representeras, som nämndt, af granen n:r XXXII 
med en medellängd hos barren af c. 8,8 mm., den öfre gränsen torde 
representeras af granen n:r XXIV med ända till 24 mm. långa barr 
och en medelbarrlängd af c. 18 mm. (Se närmare tabell 4.) 
Äfven med afseende på barrspetsens beskaffenhet kunna af Fåle- 
