STUDIER ÖFVER GRANENS FORMRIKEDOM. 241 
Tabell 14. 
FÖRrgTenimnas typer 
Typer med afseende ) | É 
Ren kam- | Oregelbun | Bandtyp | Plantyp Borsttyp 
på kottefärgen typ foeR kamtyp / 
| 
ind. | 2 ol ind. | 26 | ind. ss lind LL lindell SAN| 
| | | | 
Kotte ljus, gulaktigt brun | — — I 2,5 | — — — — 123567] 
; Kotte ljust brun 
I Kotte normalt brunfärgad | 6 166,7 | 26 | 65 II | 64,7 
Nol 
| Kotte mörkare brun 
2 | 2272 | 7 17,5 5 | 29,4 = 
individ hade blott 15 stycken kottar, som voro öfver 10 cm. långa. 
Den längsta uppmätta kotten var c. 14 cm. lång. Hos 5 individ under- 
steg kottelängden 7 cm. Den minsta uppmätta kottelängden utgjorde 
4—5 cm.; kottarna ifråga voro svagt, men för öfrigt tämligen normalt 
utvecklade. Äfven 2 af de öfriga småkottiga individen hade normalt ut- 
vecklade kottar; hos de två återstående småkottiga individen syntes 
dock kottarnas litenhet närmast bero på ofullständig utbildning. Kotte- 
bredden växlade efter kottelängden; hos särskildt ett individ syntes 
dock kottarna vara påfallande smala. 
Kottarnas storlek synes näppeligen kunna sättas i något slags 
samband med kottefjällsformen. Af de största kottarna äga dock 
de flesta relativt breda kottefjäll; 5 af de 15 individen med öfver 
10 cm. långa kottar ha sålunda bredt rombiska kottetjäll (tillhörande 
kottefjällsserien A), 4 hade rombiska, i framkanten sargade, äfven 
de jämförelsevis breda kottefjäll (ser. B), 2 hade rombiska, framtill 
tvåklufna, jämväl relativt breda kottetjäll (ser. C), 2 hade omvändt 
äggrunda, i spetsen sargade kottefjäll (ser. D) af rätt betydande bredd, 
2 hade omvändt äggrunda, i spetsen två-klufna mera långsträckta kotte- 
fjäll (ser. E). Af de storkottiga individen tillhörde 6 var. europea, 
4 hade närmast acumzinata-artade (versus acuminatam) och 35 rena acum:- 
nata-kottar. 
Fålebergs-granarnas fördelning på kottestorlekstyper samt de olika 
storlekstypernas fördelning på olika kottetjällstyper framgår af nedan- 
stående tabeller 15 och 16. 
Blott några få Fålebergs-granar har jag kunnat undersöka med af- 
seende på honblomfärgen. Våren 1908, då jag företog en dylik un- 
dersökning, var som bekant ett dåligt blomningsår för granen. En- 
