STUDIER ÖFVER GRANENS FORMRIKEDOM. 251 
kottiga borstgranar ägde 2 st. eller 33,3 & frisk och 4 st. eller 66,7 2 
rötskadad stam; radiemedeltillväxten för de sista 350 åren (äfven här 
beräknad för blott 4 individ) utgjorde 107,, mm. Det föreliggande ma- 
terialet. af relativt storkottiga granar synes emellertid allt för ringa, för 
att man häraf må kunna draga några mera bestämda slutsatser. 
Till sist må äfven här några ord nämnas om granar af olika barr- 
typ. Som jag redan i det föregående framhållit, har en skarp begräns- 
ning af granar af olika barrtyp varit så godt som omöjlig. Allehanda 
öfvergångsformer förekomma mellan de uppträdande ytterlighetsformerna, 
den allmännast förekommande normala barrtypen och en mera krok- 
barrig typ (jmf. i det föreg.). Af de undersökta granarna har jag upp- 
fört endast 9 st. såsom mera krokbarriga. Af dessa ägde 3 st. eller 33,3 & 
frisk, 6 st. eller 66,7 2 rötskadad stam; radiemedeltillväxten för de 
sista 30 åren utgjorde 108,5 mm. — Af de undersökta Fålebergs-gra- 
narna hafva 4 st. betecknats såsom relativt kortbarriga. Af dessa ägde 
2 st. eller 50 & frisk, 2 st. eller 50 2 rötskadad stam; radiemedel- 
tillväxten för de sista 350 åren (beräknad från 2 friska och 1 rötskadadt 
individ) utgjorde 116 mm. 
