LITTERATUR. 263 
upphopade kväfvet omsättes mer eller mindre snabbt genom tillsättning af 
kalk i lätt assimilerbar salpetersyra. 
Salpetersyran är för de flesta högre växterna den lättast tillgängliga 
kväfveföreningen. Angående detta ämnes förekomst i skogsmark föreligga 
emellertid i litteraturen stridiga uppgifter. En del författare, först och främst 
den bekante EBERMAYER påstå, att salpetersyra saknas i skogsmarken eller 
endast förekommer i en försvinnande ringa mängd. Andra däremot ha fun- 
nit afsevärda mängder salpetersyra i skogsjorden, bland dem först och främst 
fransmannen BoussINGAULT, förra århundradets kanske främste agrikulturke- 
mist. Tyvärr ha hans uppgifter i detta hänseende så att säga råkat 1 glömska 
och det äfven bland hans egna landsmän, fransmännen. I den moderna jord- 
månslitteraturen t. ex. hos RAMANN! och DEHÉRAIN” uppgifves därför att sal- 
petersyra saknas i skogsjorden eller bildas i så ringa mängd, att den genast 
upptages af växterna. 
Genom en tillfällighet kom förf. af ofvannämnda arbete att undersöka 
jorden från ett askbestånd och fann därvidlag, att den innehöll högst afsevärda 
mängder salpetersyra. Detta gaf honom anledning att undersöka salpeter- 
syrans förekomst i bokskogsmylla. Profven togos för hvarje månad under 
året på tvenne utvalda lokaler. Det visade sig att salpetersyra förekom till 
växlande, men ofta betydande mängder under olika årstider med ett maximum 
i november eller decemher och ett minimum i juni eller juli. På den ena 
lokalen saknades salpetersyra i juli månad. Orsaken till dessa växlingar är 
icke så lätt att angifva, såväl temperatur och nederbörd som den högre vegeta- 
tionens upptagande af salpetersyra spela en roll för detta ämnes förekomst i 
jorden. 
Sina studier öfver salpetersyrans förekomst i skogsmarken har förf. äfven 
utsträckt till de jutska hedarna. Äfven här har han lyckats påvisa förekom- 
sten af salpetersyra, ehuru i mycket mindre mängd än i bokmyllan. På reol- 
plöjd mark kan emellertid salpetersyra förekomma till ganska afsevärd mängd. 
Sina studier sammanfattar förf. på följande sätt: 
Den mullartade jorden innehåller ganska betydande mängder salpetersyra, 
medan torfven, i synnerhet gammal torf på mager och högländt mark endast 
innehåller små kvantiteter assimilerbart kväfve. En betydande mängd på 
åtskilligt sätt i torfven bundet kväfve kan emellertid, dels genom bearbetning 
(reolplöjning), dels genom kalkning med icke allt för små mängder kolsyrad 
kalk snabbt, åtminstone till en del, göras tillgängligt för växterna. 
Dessa undersökningar synas mig vara värda den största uppmärksamhet 
äfven från våra skogsmäns sida. De beteckna utan tvifvel ett steg till en 
närmare kunskap om våra humusformers egenskaper och sannolikt är, att 
man på denna väg skall kunna nå fram till rationella markberednings- och 
föryngringsåtgärder. 
JR Kn. 
1 Bodenkunde. II Aufl. 1905. 
> Chimie agricole. 2:me. Ed. 1902. 
