296 OM TH. ÖRTENBLADS TILLVÄXTUNDERSÖKNINGAR I NORRLAND. 
Förrättningsmännen tyckas dock ej hafva funnit grundorsaken, hvarför 
med deras beräkningsmetod medeltillväxttalen vid 6,5; m. voro ej obetydligt 
större i senare år än under samma tidpunkt vid 1,; meter. Orsaken ligger 
nämligen i det skilda sätt, hvarpå de normalt växande och de i ungdomen 
mycket tillbakasatta träden öka sin tillväxt under skilda tider. 
Tillväxtgången hos normala träd visar i allmänhet en fallande serie, där 
skillnaden mellan termerna är störst under de 4 å 5 första eller äldsta decen- 
nierna. . Däremot förete de träd, som under flera årtionden hindrats i sin höjd- 
tillväxt — antingen i följd af ljusbrist (öfverskuggning) eller af den djupa och 
hårda snöns tyngd eller af mycket torra försomrar e. d. — men som dock 
slumrande bibehållit sin lifskraft, en helt annan utvecklingsgång. Å dem är ofta 
diametertillväxten t. ex. vid 1,3 meters höjd /Zägs/ under första årtiondet, 
kan slundom sedan vara ungefär lika under några årtionden eller stegras småningom 
under 6 å 7 decennier för att därefter så småningom falla och vara lika stor med 
de normalas vid samma tid, ja till och med i regel, sedan de kommit i åtnju- 
tande af mera ljus, öka sin tillväxt per decennium med större tal än dessa. 
Dylika senväxta träd, som förmått repa sig, visa vid 6,5 meter en annan 
utvecklingsgång än vid 1,, meter. Mycket sällan ser man här, hvilket Örtenblad 
äfven betonat, att diametertillväxten är svag under det första årtiondet, som 
de afsätta någon tillväxt vid denna höjd — ty dylika träd blifva i regel efter 
hand undertryckta och många sådana finnas nog i de norrländska skogarna — 
och sedan ökas, utan de visa sedan från första årtiondet, som de genomleft vid 
6,, meters höjd, äfven om det är så sent som vid 70 å 80 år, en fullt normal 
tillväxtökning, som kan bibehålla sig lika hög under ett par årtionden, men 
faller sedan, Dylika senväxta träd, som hinna 6,5; meters höjd först efter 50 
å 60 år, afsätta redan i andra eller tredje årtiondet därstädes fullt samma 
diameterökning som de normala träden vid samma ålder och sedan öka de 
sin diameter mera än dessa ända till mycket hög ålder, t. ex. 200 år, utan att 
dock annat än undantagsvis uppnå de normalas dimensioner. 
Det är denna, af förrättningsmännen ej nog beaktade omständighet, 
som vållat, att de i Bil. 4 uppgifna medeltillväxttalen kunnat blifva för stora, 
ty de i ungdomen senväxta träden verka en ej obetydlig höjning af medel- 
tillväxten för hela det undersökta materialet efter åldern 110 år och därefter. 
Då nu, såsom förrättningsmännen gjort, för de första årtiondena vid 6,; 
meler (Bil. 4) införas tillväxttal, som uppkommit genom division af endast de mera 
snabbväxta och som normala ansedda trädens diameterökningar — enär de sen- 
växta träden då ännu ej hunnit till 6,; meters höjd — och då dessa senväxta 
träd vålla en höjning per decennium för hela materialet efter 110 år eller 
därutöfver, så är ju en gifven följd, att, när dessa förhöjda tal läggas till de s. k. 
normala för den yngre tiden, diametrarna blifva för höga för de äldre träden. 
Då jag började min granskning af arbetet »Om Norrbottens skogar», före- 
föll mig detta vara fallet, hvarför jag för kontrollens skull beslöt att uppdela 
det i sin tillväxt mycket heterogena materialet i trenne olika växtlighetsklasser, 
nämligen: 
I. Träd med någorlunda normal tillväxt såväl i ungdomen som framdeles, 
hvartill hänfördes de träd, som vid 1,3 meter afsatt någon diameter under 
perioden 11—20 år samt diameter vid 6,; meter före 60 år eller med 
andra ord, hvilkas höjdtillväxt varit sådan, att de hunnit 1,; meters höjd 
före 20 år och 6,3; meter före 60 år; 
