302 OM TH. ÖRTENBLADS TILLVÄXTUNDERSÖKNINGAR I NORRLAND. 
ning af medeltalen för tillväxtundersökningarna per decennium vid 1,3 m. 
och 6,; m. användt en alldeles oriktig metod, hvarigenom grofva felräkningar 
blifvit en följd och oriktiga tal framgått, samt yrkar, att metoden borde utbytts 
mot den af honom föreslagna, hvarvid hvarje tillväxtökningssumma per de- 
cennium divideras med sarmrtäiga träd, äfven om de ej hunnit uppväxa till 
undersökningsstället (1,3; m. eller 6,5 m.) under decenniet. Genom användande 
af denna metod, säger han, att verkliga medeldiametrar vid de olika perioder- 
nas slut framkomma. Häri instämmer äfven den andre kritikern jägmästaren 
N. G. Ringstrand. 
Härpå svara vi: att Pettersons metod visserligen kunnat användas, om 
frågan endast gällt att utreda tillväxten hos det undersökta materialet, för 
hvilket den lämnar riktiga medeldiametrar för de skilda decennierna, men 
något sannt uttryck för biologiskt normalt växande träd lämnar den ej, isyn- 
nerhet beträffande trädens yngre år, och framför allt gifver den icke svar på 
den uppställda frågan, hvilka dimensioner skogarna inom Norrbottens län skola 
kunna uppnå vid viss tid, sedan bättre skogsvård kunnat införas därstädes. 
För att afgifva någorlunda tillförlitligt svar härpå behöfdes, att undersöknings- 
materialet sorterades i växtlighetsklasser, såsom också Ringstrand ansett lämp- 
ligt, så att bland annat en normal tillväxtgång kunnat skönjas. Intet hade 
visserligen hindrat förrättningsmännen att först begagna Pettersons metod för 
att kunna afgifva ett historiskt vittnesbörd om huru träden under århundraden 
hade arbetat sig fram under många motigheter inom urskogen eller den mindre 
väl skötta blädningsskogen, men härvid hade de ej kunnat stanna utan tvingats 
att därefter antingen uppdela materialet i vissa växtlighetsklasser eller ock 
använda den metod, de valde, hvilken beträffande talen vid 1,3 m. slog 
ganska väl ut, ehuru enligt mitt förmenande materialets uppdelning i nor- 
malt växande och senväxta träd hade varit bättre, hvarjämte vid upprättandet 
af en tillväxtserie för normalt växande träd, jämförelse och viss hänsyn kunde 
tagits till undersökta nuvarande ungskogars höjd- och diametertillväxt, såsom 
förrättningsmännen gjort. 
Den af dem valda metoden kunde sålunda ej hafva utbytts mot den af 
jägmästaren Petterson föreslagna, om denna ej gått vidare än den gjorde. 
De af förrättningsmännen både i bilagorna och i texten uppgifna medel- 
tillväxttal påstår Petterson vara alltför höga, och vill att de skola utbytas 
mot de i hans uppsats i Skogsvårdsföreningens tidskrift 1906 H. 6. införda tal, 
hvilka han kallar verkliga tal. 
Genom användande af dessa tal erhåller Petterson för tallen vid 150 år 
och r1,3> m:s höjd en diameter af endast 199,3 227. och vid 6,5; sn. 160,9 mm. 
Dessa medeltal äro dock 3; å 3,5 cm. lägre än medeltalen för hela det undersökta, 
heterogena materialet. Vid uträkning häraf fann jag nämligen dessa siffror 
motsvaras af följande: 
235,5 mm. vid 1,3 m. och 190,2 mm. vid 6,5 m. 
Denna felaktighet i Pettersons utredning, som i öfrigt är mycket om- 
sorgsfullt gjord, är beroende därpå, att förrättningsmännen infört uti bil. 3 
och 4 mera än 100 träd, hvilkas tillväxt undersökts endast från trädens bark 
och inåt till dess träden höllo c:a 20 cm. i tjocklek eller den ansedda saluminimi- 
dimensionen i Norrbotten. Beklagligtvls nämnes intet härom i arbetets text, 
så att Pettersons misstag kan i viss mån förklaras och ursäktas, men det 
förefaller dock högst egendomligt, att en så noggrann kritiker icke skulle hafva 
