OM TH. ÖRTENBLADS TILLVÄXTUNDERSÖKNINGAR I NORRLAND. 303 
märkt att t. ex. alla de 90 första träden i bil. 3 och 4, tillhörande trakten A, 
utgjordes af dylika träd eller att han skulle som sakkunnig hafva trott att en 
sådan mängd tallar skulle kunna uppväxa till grofva timmerträd, då de upp- 
nått 1,; m:s höjd först efter 8o å 100 år och 6,; m. vid 100, ja ända till 
220 år. Hade han gjort sig besvär med att hopsummera tillväxtökningstalen 
i bil. 3 för ett enda eller några få af dessa träd och jämfört dem med deras 
1 bil. 2 uppgifna diametrar vid samma höjd, dock utanpå barken, skulle han 
genast hafva funnit en diameterskillnad mellan de båda talen af c:a 20 cm. 
och en förklaring härtill kunde väl hafva utrönts. Sedan emellertid Petterson 
blifvit af Örtenblad underrättad härom, har han återtagit sina siffror för Norr- 
bottens län såsom varande oriktiga och alltför låga. 
2:0) Den andra svåra anmärkning, som göres i jägmästare Pettersons 
uppsats mot arbetet »Om Norrbottens skogar», är att godtyckliga korrektioner 
företagits med de erhållna siffrorna. Han syftar härvid på den minskning i 
medeldiametrarna vid 6,5; m., som förrättningsmännen sett sig nödsakade vid- 
taga i texten, då de funno de uträknade talen där alltför stora och ej i öfver- 
ensstämmelse med de utrönta afsmalningstalen från 1,3 till 6,5 m. 
Då förrättningsmännen efter utarbetandet af bil. 3 funno den vid 1,3 m. 
erhållna medeldiametern vid t. ex. 150 år i det allra närmaste lika stor, som 
de likåldriga träden utaf undersökningsmaterialet visat i bil. 2 och därför 
kunde anse den af dem begagnade metoden god, använde de densamma 
äfven vid uträknande af medeltillväxttalen i bil. 4, men här visade sig, såsom 
jag ofvan nämnt, att densamma på grund af trädens i äldre år från den nor- 
mala afvikande tillväxtgång, ej var lämplig, enär för höga diametrar erhöllos. 
Förrättningsmännen sågo sig då nödsakade att verkställa en korrektion, 
så att diametrarna vid 6,z3s m. skulle blifva åtminstone i det närmaste lika 
mycket lägre än de vid 1,3 m. vid samma tid funna tal som medelafsmal- 
ningen befunnits vara mellan dessa båda punkter. (Bil. 9 i deras arbete.) 
Då de emellertid hade pietet för att ändra siffrorna i de årtiondenen 
hvilka de flesta eller alla träden deltagit i medeltalen, och därför ansågo tal, i 
vara normala uttryck för växtligheten, så föredrogo de att bortkasta första 
termen (46,1: mm.) eller det uträknade medeltalet för perioden 31—240 år vid 
6,; m. och ansågo sig kunna vidtaga denna åtgärd, då icke !/,, af de under- 
sökta träden vid denna tid hunnit denna höjd. 
Oaktadt bortkastande af dessa mm., blef ändock diametern vid 6,3 m. 
omkring 20 mm. för hög i förhållande till hvad afsmalningen bjöd. 
Denna korrektion var ju ett vågadt grepp, men förrättningsmännen ansågo 
sig böra göra så få förändringar som möjligt af de funna talen. Enligt min 
åsikt tyckes dock varit bättre, om författarne låtit de i bil. 4 införda enskilda 
trädens tillväxttal svarat för sig själfva och ej uträknat deras medeltal efter 
den använda metoden, utan i stället uti texten, där en tillväxtserie för nor- 
malt växande träd bordt framläggas, från den vid 1,3 m. för hvarje decen- 
nium funna medeldiametern dragit afsmalningstalen mellan 1,3 och 6,3 m. vid 
de resp. tidpunkterna, då lämpliga diametertal framkommit äfven för 6,5 m. 
Afsmalningen i Norrbotten från 1,3 till 6,5; m. inom barken varierar 
något under de olika åldrarna. Den är störst i yngre år, faller därefter 
intill c:a 140 år, men stiger därefter något, d. v. s. trädens formtal sjunker 
något vid högre ålder. 
