320 OM TH. ÖRTENBLADS TILLVÄXTUNDERSÖKNINGAR I NORRLAND. 
Då enligt en af de till nämnden behörigen ingifna skrifvelser ledamot an- 
modats yttra sig öfver om den skarpa kritik, för hvilken de ofta omnämnda 
arbetena varit utsatta, och särskildt om dess form, får jag härom uttala mig 
på följande sätt: 
Den genomgående kritik, som jägmästaren H. Petterson underkastat de 
båda arbetena »Om Norrbottens skogar» och »Om skogarne och skogshus- 
hållningen i Norrland och Dalarne», hvilken kritik jag vill antaga säkerligen 
vara förestafvad af varmt intresse och en ifrig önskan att kunna lämna supp- 
lerande bidrag till kännedomen om de norra skogarna och deras lefnadsför- 
hållanden, kan härigenom lätt förklaras och vinna visst erkännande, då det 
kritiska arbetet varit mycket noggrannt utfördt och tagit mycken tid i an- 
språk och då jägmästare Petterson orädd framkommit under s. k. »öppet vizir» 
och publicerat sina anmärkningar i en mer eller mindre officiel tidskrift, hvari 
dessa kunde af vederbörande bemötas. Jag finner mig dock föranlåten att 
uttala mitt beklagande öfver att enligt mitt förmenande Petterson missupp- 
fattat K. Domänstyrelsens instruktion för förrättningsmännen och att han där- 
jämte beträffande Norrbottens län, genom visserligen förklarlig ouppmärksamhet 
vid medeltillväxtens beräknande, gjort sig skyldig till missräkningar, som — 
jag kan nämligen ej föreställa mig annat — han lätt nog kunnat undgå, om 
han före nedskrifvandet af sin skarpa kritik vändt sig till vederbörande för- 
rättningsman med anhållan om förklaring och upplysningar, efter hvilkas mot- 
tagande den hårda kritiken kunnat hafva mildrats och ej blifvit så anfallande- 
och ensidig utan framstått mera som en förklarande upplysning öfver vissa 
tillvägagångssätt i arbetena, som onekligen eljest varit oförklarliga. 
Däremot anser jag mig icke kunna lämna samma erkännande åt den 
andra kritikern, herr jägmästaren N. G. Ringstrand, som, hufvudsakligen åbe- 
ropande sig på Pettersons anmärkningar och siffror, i hvilka han instämmer 
såsom varande bevisligen fullt riktiga, under anonymitetens mindre vackra: 
slöja skrifvit artiklar i denna fråga uti ett mera efemärt organ, en allmän 
tidning, och däri lämnat en vida hänsynslösare kritik. Detta hans upp- 
repande af ett i lämpligt organ redan riktadt angrepp, må betraktas både 
som onödigt och olämpligt. 
Mänskligt är begå något misstag, och knappt någon torde väl undgå 
denna mänskliga svaghet, men då det icke är af synnerligen allvarlig art, 
utan genom missuppfattning blifvit högt öfverdrifvet och uppkommit, ehuru 
allvarlig sträfvan funnits att söka undgå detsamma, torde synas fullt rättvist att 
den måhända något felande borde undgå att utsrättas för en anonyms hårda, 
ensidiga och oriktiga omdömen, hvilka i en okritisk allmänhets ögon lätt nog 
kunna verka nedsättande för framstående, sakkunniga mäns berättigade an- 
seende och heder. 
Uddeholm i September 19907. 
