BOKSKOGEN INOM ÖSTBO OCH VÄSTBO HÄRAD AF SMÅLAND. 353 
i det följande framläggas, har varit den, att en fastare kunskap stode 
att vinna genom en detaljanalys af bokskogen inom ett större område. 
En sådan analys borde omfatta, dels en historik öfver områdets nuva- 
rande och förutvarande bokstånd, dels en undersökning öfver beståndens 
föryngringsförhållanden, framför allt på gränsen mot omgifvande växt- 
samhällen. De rikligaste och mest olikartade bilderna ur bokens kamp 
för tillvaron kunde man vänta att finna inom det såsom zon 2 betecknade 
området, hvarför undersökningens tyngdpunkt ansågs böra förläggas dit. 
I öfverensstämmelse härmed valdes till undersökningsfält Östbo och 
Västbo härad, hvilka gränsa intill hvarandra och båda ligga i Jönköpings 
län af Småland. Häradenas sammanlagda areal är 3,871,04 kvkm., d. v. s. 
nära 39 ([:nymil, fördelade på 38 socknar. Trakten är rik på sjöar, 
sankmarker? och vattendrag; fastmarken däremellan är i regel små- 
kuperad. Den karaktäristik öfver Jönköpings och Kronobergs län, hvil- 
ken återfinnes i inledningen till SCHEUTZ' Smålands Flora, är också 
tillämplig på ifrågavarande häraden. »>— — För öfrigt», skrifver denne 
författare, >»råder den största omväxling, så att man ofta finner de bördi- 
gaste och vackraste nejder i närheten af de mest kala och fula, och från 
trakter af vildt och skrofligt utseende kommer man oförmodadt till de 
vackraste utsikter och den mest leende natur. Man träffar ömsom vilda 
skogar och vackra löfrika lundar, vidsträckta och ödsliga ljunghedar 
och blomstrande ängar och därimellan klara bäckar och kärr, myrar och 
mossar.» Större delen af området ligger mellan 120 och 230 meter 
öfver hafvet, få punkter öfverstiga 300 meters höjd. De lösa jordlagren 
utgöras mest af morän, h. o. d. af rullstensgrus eller sand, berggrunden 
i regel af gneis, undantagsvis af granit eller diorit. All mark ligger : 
ofvan marina gränsen. Skogarna ha under de sista 23 åren blifvit 
illa medfarna, skogskultur var ännu för få år sedan ett så godt som 
okändt begrepp och de platser, där beståndsvård förekommit, äro lätt 
räknade.? Frånvaron af skogskultur och beståndsvård har snarast varit 
till fördel för undersökningen, enär tack vare denna brist förhållandena 
framstått mera ursprungliga och vida klarare, än hvad som annars skulle 
varit fallet. En god förutvarande lokal- och personkännedom om trakten, 
som är författarens födelsebyggd, har för undersökningens hela gång 
varit af stor nytta. 
1 Sankmarkerna upptaga i Östbo omkr. 17 24, i Västbo omkr. 27 2 af hela häradets 
ytvidd. 
Gallra heter på traktens dialekt »lunna». Ordet är verbalform till substantivet 
»lunna», pl. »lunnor»>, hvarmed förstås klenare virkesstammar, användbara till krakstör, häf- 
stänger vid stenbrytning m. m. Man finner häraf, att det icke är beständsvärds- begreppet 
gallring eller glesställning som namngifvits, utan den afverkningsform, hvarigenom klenare 
virke af viss beskaffenhet tillgodogöres. 
