362 2 EDVARD WIBECK. 
9. Voxtorps socken. 
Framför andra socknar inom häradet har Voxtorp varit berömdt för sina 
bokskogar. Efter allt att döma klädde bok än samlad i mörka hult än strödd 
i glesare, med andra trädslag blandade löfängar, en gång större delen af den 
inom socknen belägna trakten kring sjöarna Flåren och Furen. 
De största bokskogarna hörde till det urgamla herresätet Ed. Två styc- 
ken kartor öfver gårdens utmark från åren 1685 (af J. DUUKER) och 1686 
(af AA. L. ROHMAN) gifva besked om skogens dåvarande utbredning och be- 
skaffenhet.! Näset mellan Flåren och Furen täcktes af en väldig bokskog, 
»Edbohult», h. o. d. uppblandad med hassel. Bok i blandning med gran 
klädde också den högländta udde, som under namn af Högatåget (förr »Hya- 
togh») utskjuter 1 norra delen af sjön Flåren. Bokskogen nådde här åtmin- 
stone upp till en linje, som kan dragas mellan norra ändan af sjöviken vid Bor 
samt en punkt något norr om Linnerö vid västra sidan af Högatåget (enl. 
häradskartan öfver Östbo 1686—388). Om den norr om Ell- och Läcksjöarna 
belägna bokskogen, som hörde till det s. k. Ramshultet, är redan taladt i 
samband med Gällaryd sockens bokskog. Något längre i väster, på åsen 
ofvanför den namnkunniga Trolleklippa fanns också ett litet bokhult. Äfven 
sydöstra hörnet af socknen, trakten väster och söder om Hyltan betecknas 
som »För- och Bokeskog». Ett torpnamn, Svinhult, på 1686 års karta tyder 
på bokskogens forna utbredning något längre 1 norr. En karta från år 1722 
öfver Pinnarekull uppgifver också, att »1 ängsmarken fanns något Ek och 
Bokar samt Björk, Al, Asp och Enebuskar». Ollonskog nyttjade hemmanet 
till egna svin. 
Bokskogen vid Hyltan synes under förra hälften af 1700-talet snarast 
vunnit terräng på furuskogen och ängsmarken i norr. En karta öfver Furs 
skoglag från år 1746 upptager sålunda hela trakten mellan Furen i väster 
och nuvarande sockengränsen i öster samt Årån i norr och Skeda inägor 
och Käringasjön 1 söder såsom »Förhyltan, vacker Bokeskog». Med Ryda- 
holms västra bokområde stod »Förhyltan» vid denna tidpunkt icke i direkt 
sammanhang. Trakten närmast söder om denna var då beväxt med »gran 
och grof aleskog». 
I slutet af 1700-talet hade Ed, enligt karta af A. BERGIus 1786, allt 
fortfarande betydliga bokskogar. De små bokhulten vid Trolleklippa och 
norr om Ellsjön voro visserligen borta, men östra grenen af Ramshultet — skogen 
norr om Läcksjön — Hyltan och Edbohult funnos kvar. Eds del af Rams- 
hultet omfattade nu omkr. 16 hektar och beskrifves såsom »Bokeskog med 
gran blandad». Hyltans bokskog omfattade c:a 53 hektar och Edbohult 
ungefär 490 hektar, eller om den s. k. »främbre skogen», tydligen en glesare 
löfäng närmast gården, inräknas, omkr. 675 hektar. Om >»Stora skogen 
Edbohult», säger kartbeskrifningen, att den växer på ganska god jordmån, 
som kunde uppodlas till åker och äng. Skogen bestod »af alla sorter skog, 
men i synnerhet ek och bok». Äfven gran, fur och aleskog förekommo. På 
skogen kunde under ollonår intagas från 1,000 till 2,000 stycken svinkreatur. 
Äfven i Ramshultet och Hyltan intogos ollonsvin, men på dessa platser endast 
från kringliggande gårdar. Till Edbohult kommo däremot svindrifter långväga 
! Redan en år 1648 upprättad karta, s. k. »Geographisk Delineation» öfver Jönköpings 
län betecknar näset mellan Flåren och Furen såsom beväxt af bokskog. 
