366 EDVARD WIBECK. 
Söder om Rusarebo finnes emellertid nu ett vackert litet bokhult. 
Detta är beläget utmed Hindsen nedanför den branta blockfyllda åssluttningen. 
Markvegetationen 1 hultet antyder gammal bokmark och detta motsäges ej 
heller nödvändigtvis af förutnämnda karta, som betecknar denna plats som 
»ko- och oxhage». Som sådan tjänar nämligen det till större delen öppna, 
ängsartade skiftet allt fortfarande. 
Efter hvad förut blifvit sagdt om bokskogens forna utbredning inom Vox- 
torp behöfver knappast tilläggas, att bok i enstaka och strödda exemplar fort- 
farande träffas så godt som öfverallt inom socknen. 
10. Tånnö socken. 
Äfven om Tånnö socken säger ALLVIN, att »större delen af härvarande 
jordrymd fordom utgjort bokskogar, men i samma mån som bokarne bort- 
tagits, har granen fått öfverhand» — —. . Det tillgängliga kartmaterialet går 
tyvärr ej synnerligen långt tillbaka i tiden, dock tillräckligt för att man äfven 
här skall kunna konstatera den för trakten så karakteristiska företeelsen af 
bokskogens i stort sedt fortskridande tillbakagång. Tvenne kartor från åren 1779 
och 1808 öfver socknens samfälda skog och utmark gifva följande bild häraf. 
År 1779 funnos flera verkliga bokskogar. I sydligaste delen af sock- 
nen, innanför Stensviken och norr om stället Bokåsen, utbredde sig till 11 
hektars vidd, »vackert boke och någon granskog, större och mindre». Vid 
skiftet samma år lades denna mark till Bränningsgården och Rolstorps Fogde- 
gård. På Skjälsnäsudden utanför nyssnämnda vik fanns likaledes mellan om- 
råden af sankare gräsmark något boke jämte granskog. 
Under Jonta: och Gallagårdarna lades 32 hektar »vackert boke å hård- 
vall med kiärräng samt någon späd graneskog». I sammanhang med och 
söder om denna bokmark hade Kårebo 14 hektar »medelmåttig betesmark 
med björk, al och någon bokeskog». Hela detta område ligger nära nu- 
varande landsvägen, norr om Kårebo. 
På norra delen af Färgansö i Vidöstern ägde Tjutaregården ett c:a 4"/, 
hektar stort skifte, som var bevuxet med »vacker bokeskog». 
Det största af socknens dåvarande bokområden låg utmed Flåren, norr om 
Tufvabo och omkring torpet Åsen. Här fanns på c:a 70 hektar jämte större 
och mindre granskog också »vacker bokeskog». Marken lades till Norra” 
Backe-, Krono- och Bränningsgården. På Fröakärrs och Persagårds i norr 
angränsande ägor växte likaledes på ett 53 hektar stort skifte någon bokskog, 
som här emellertid var ännu starkare blandad med gran. Om bokens starka 
utbredning i denna trakt vittnar ännu bl. a. torpet Bokets namn. 
En liknande gran- och bokbevuxen mark, 13 hektar stor, fanns slut- 
ligen vid socknens nordöstra gräns omkring nuvarande Trehörningen. 
Vid 1779 års ägoskiftning stadgas, att »hvar gård skall tillhöra then 
Bokeskog, som kommer på thes skift, men vid infallande ållonår äro alla 
gårdarna i socknen efter sitt Hemmantal lika deltagande däruti.» 
Redan 1808 års kartbeskrifning antyder en minskad tillgång på bok. 
Området mellan torpet Boket och Tufvabo betecknas nu som »Holskogen>, 
ett uttryck som ofta återkommer på äldre kartor och som närmast afser en 
vild, afsides belägen skogsmark af åtminstone öfvervägande barrskogskaraktär. 
Kartan omnämner öfverhufvud taget endast bokskogarna i södra delen af sock- 
