376 . EDVARD WIBECK. 
7. Forsheda socken. 
Större delen af Forsheda socken utgöres af myrar och ur dessa upp- 
skjutande, låga, sandiga åsar och platåer. På denna mark finner boken inga 
betingelser för sin trefnad och saknas också där så godt som fullständigt. 
Annorlunda är fallet med socknens sydöstra hörn, den högländta trakten 
öster om Rannäs- och Årevedssjöarne. Här är gammal bokmark, och här 
finna vi ock socknens nuvarande bokskogar. 
De första säkra underrättelserna om Forsheda bokskogar gå ej längre 
tillbaka än till slutet af 1700-talet. En karta öfver Åreveds skoglag af år 
1785 upptager sålunda ett c:a 36 hektar stort bokhult på åsen öster om 
Årevedssjön. Boket var långsträckt i norr och söder, norra hälften beskrifves 
som »mager betesmark med bokeskog bevuxen» under det södra hälften ut- 
gjordes af tätare sluten bokskog. At söder vidtog 9 och åt öster 58 hektar 
blandskog af bok och gran, längst i nordost beskrifves skogen på 10 hektar 
som »späd graneskog med något bokestänke». Beskrifningen antyder att 
bokskogen fordom haft ännu större utbredning mot öster och söder. En ännu 
kvarlefvande tradition betecknar också hela trakten ända till Hångersgränsen i 
öster och till Dannäsgränsen i söder som gammal bokmark. 
Bokskogen vid Åreved finnes ännu kvar. Ett område på kanske 10 
hektar längs åsryggen är f. n. bevuxet af tät ungbok under gamla boköfver- 
ståndare. Boken visar tendens till ytterligare spridning i gärdesmarken mot 
väster och söder, likaså på afverkad granmark åt sydost. 
Ett annat gammalt bokområde låg mellan Källunda- och Rannässjöarna 
och hörde hufvudsakligast till det sne herresätet Rakaryd (nu Schedings- 
näs). I nyssnämnda kartbeskrifning öfver Åreveds skoglag uppgifves, att å 
ägorna öster om Rannässjön och norr om Årevedssjön fanns »bokestänke» i 
gran- och furuskog. En annan karta, öfver Forsheda bys skog och utmark 
år 1789, talar om »Schedingsnäs-moen,» belägen nordost om Rannässjön, 
såsom beväxt med bok- och granskog. Att boket ännu måste ha utgjort en 
ej oväsentlig del af vegetationen, därpå tyda de vid skiftet träffade bestäm- 
melserna om ollonbetet. Härom sägs: »— — varandes ock aftaladt att, när 
Gud gifver ållon å bokskogen, då ingen af förbenämnda byar förtar skogen, 
utan så mycket den kan tåla efter desse skillnader, så att icke den ena 
byen den andra genom för många svins intagande må prejudicera.» Ännu 
mera bok fanns troligen redan då 1 hagarna öster om den egentliga skogen. 
Det är på denna mark, synnerligast på kullen vid torpet Warpet, som Sche- 
dingsnäs nu har sin bokskog. 
Den nuvarande bokskogen, som mestadels är medelåldrig eller ung, går 
knappast väster:om vägen Forsheda— Åreved, men utbreder sig däremot till åtskil- 
liga hektars vidd öster därom, på ömse sidor om utfartsvägen från herregården. 
H. o. d. i boket finner man grupper af äldre, döende björkar, och synbar- 
ligen vinner bokskogen fortfarande terräng 1 ek- och björkhagarna vid norra 
kanten af beståndet. Måhända har denna bokskog delvis människohjälp att 
tacka för sin nuvarande utbredning. Man vet nämligen, att en af Schedings- 
näs” förra innehafvare på ett för sin tid ovanligt sätt vårdat sig om boksko- 
gen. I protokoll hållet vid årsmötet med Jönköpings Hushållningssällskap 
den 16 januari 1827 och publiceradt i dess handlingar heter det sålunda: 
.— — Under den allmänt öfverklagade vanvården med häradets bokskogar, 
