382 EDVARD WIBECK. 
. 
är f. n. kanske 1!/, hektar stort. Förminskningen sedan år 1815 orsakas 
af betydande utfällningar, hvarigenom beståndets västra bryn alltjämt flyttats 
inåt. Än starkare har det västra bokhultet förminskats. Af detta återstår 
nu endast en dunge på omkring !/, hektar vid torpet Bokelund. Där boken 
afverkats, uppkommer hufvudsakligen björk med inblandning af barrskog. 
Talrika ungbokar förekomma, men deras utveckling hindras i regel af den 
starka betningen. 
Enligt traditionen fanns fordom bokskog på den lilla skarpt markerade 
kulle, som ligger midt emellan Mulakull och Isberga. 
Till traditionen äro vi också — 1 brist på äldre kartmaterial — delvis 
hänvisade, då det gäller att bestämma platsen för Isberga forna bokskogar. 
Gamla personers utsago 1 förening med de synliga spår af uråldrig bokvege- 
tation, som ännu förefinnas, antyda, att gårdens berömda ollonskogar legat 
norrut, dels på de låga åssträckningar, som i väster och norr begränsas af 
den i sjön Sögen utfallande ån, dels på höjderna längre mot nordväst ända 
upp mot Löpåkra. Att Isberga bokskogar måste varit betydliga, inser man 
däraf, att godset var skyldigt att vid infallande ollonår mottaga svin äfven 
från andra gårdar. Så uppgifva handlingar från 1720:talet att Ihlabäck 
»efter gammalt bruk» hade rätt att sända 12—16 svin till Isberga samt att 
Långshult (1 Burseryds socken) fick ditsända egna svin. Säkerligen voro dessa 
gårdar långt ifrån de enda som vid Isberga åtnjöto dylik betesrätt. Ännu 
år 1846 uppgifver ALLVIN, att »Sännås och Isberga hafva — — mycken skog, 
däribland äfven bok». Föröfrigt säges om detta trädslag att det »blir här, 
som annorstädes, allt mera sällsynt». — Numera finnas inga bokbestånd kvar 
på gårdens marker. 
Det område af Villstad, som jämte Fållingegårdarne 1 sydöst, haft mest 
bokskog, är otvifvelaktigt socknens nordvästra del. I denna trakt, som är 
synnerligen rik på branta kullar och åsar med däremellan liggande dalsänkor, 
sjöar och smärre sankmarker, har så godt som hvarje gård under någon 
period haft bokskog. En med trakten sedan gammalt väl förtrogen person 
skrifver sålunda: »Byarna Yxebo, Krufvebo, Arvidabo, Sännås, Trehörnahult 
med närgränsande hemman hafva haft godt om bokskogar, men hvar de legat 
kan jag ej bestämdt på kartan utpricka — — .» Då jämväl dokument från 
äldre tider saknas, kunna här blott enstaka fragment af denna trakts bok- 
skogshistorik framläggas. 
Ett betydande bokhult fanns ännu i mannaminne kvar under Arenäsholm, 
på åsen norr om gården mellan Säf- och Harsjöarna. F. n. synes boken ej 
där bilda bestånd, men förekommer alltjämt ymnigt å inägorna. 
Den största af socknens nuvarande bokskogar uppgifves också ligga i 
denna trakt, nämligen på gränsen mellan Sännås', Rocknås, Sjöalids och Löbbo 
Södergårds ägor. 
Öster om Yxebo på omkr. 1 km:s afstånd från byn skall ett litet bok- 
hult ännu stå kvar. Andra bokhult ha för kort tid sedan funnits, det ena 
vid Wipperhults soldattorp, söder om inägorna, det andra öster om Trehörna- 
hults soldattorp. På båda platserna har afverkningen gått hårdt fram. 
Ett mindre, omkr. 1 hektar stort bokhult skall slutligen finnas under 
Norra Släthult, nämligen på sluttningen af en kulle väster om ån. Denna 
plats kallas på en karta af år 1817 »Götåsarne», utan angifvande af platsens 
beskaffenhet 1 öfrigt. 
