388 é EDVARD WIBECK. 
nordligaste delen af Långaryd och har tvifvelsutan gifvit namn åt den här 
belägna byn Bökhult. Såsom förut nämnts, försvann bokskogen tidigt från 
denna trakt, hvilken redan under 1700-talet hade ren barrskogskaraktär. 
Gå vi längre mot öster, så träffas bok rikligt redan under närmaste 
granngårdar, Boarps by och Bänkarekull. En karta af år 1796 upptager ett 
c:a 112 hektar stort område norr om Frösjön och omkring nuvarande stället 
Gräsholmen såsom »skogsmark med Bok och Gran». 
Ännu längre mot öster låg det lilla, redan under Refteleds socken om- 
nämnda bokhultet »Rödhyltan». Ehuru inga kartor från äldre tider finnas, 
som kunnna bestyrka detta, tyder dock traktens naturförhållanden med be- 
stämdhet på, att också den stora höjden nordost om Käringenäs är gammal 
bokskogsmark. En kartbeskrifning från år 1819 angifver höjden såsom »växte- 
lig mark af mylla med grusbotten», skogens dåvarande heskaffenhet framgår 
däremot ej af beskrifningen. Ännu kvarlefvande tradition vet emellertid att 
berätta, att bok förr varit mycket allmän på denna höjd. F. n. träffas här 
blott enstaka, buskartade exemplar af detta trädslag. 
Ett litet område vid östra stranden af sjön Yttern kläddes — att döma 
af häradskartans skogbeteckning — af bokskog vid slutet af 1600-talet. Re- 
dan år 1726 måste denna skog varit borta, ty samma plats betecknas då i 
en kartbeskrifning öfver Lilla Skog som »oduglige liung och slinnonrisbac- 
kar» 7. Däremot hade hemmanet på »Mörkeveden» såväl timmerskog som 
ollonskog till egna svin. Hvar Mörkeveden låg sägs dock icke. Att bok 
fordom funnits i närheten framgår också tydligt nog af namnet på gården 
Hastaböke, som ligger något längre i söder. 
En annan bokskog klädde den kulle, som ligger rakt öster om Skärsjön 
mellan denna och Jällunden. Detta boke nämnes först år 1685 och sedan 
år 1819. Sistnämnda år var bokskogen omkr. 18 hektar stor. 
Ett af de allra största bokområden. som finnas inlagda å Duukers hä- 
radskarta öfver Västbo, ligger helt och hållet inom Långaryds socken. Det 
var en »Stor Bookeskogh», som i norr begränsades af Kråksås och Frösjön 
och i öster af Ekerydssjön (= nuvarande Storsjön). Mot väster nådde bok- 
området ungefär fram, där vägen Broarp-—Mogård nu går, samt intill den 
då befintliga, numera urtappade dammen. TI söder gick boket ända ned mot 
Gassljunga, Träppja och Remma-gårdarna. Då denna stora trakt till betyd- 
lig del intages af sankmarker och småsjöar, får man antaga, att det varit 
åsarna och kullarna däremellan, hvilka till väsentlig del varit klädda af bok- 
skog. Från dessa måste den emellertid — liksom från området vid norra 
sockengränsen — ha trängts tillbaka mycket snart, åtminstone hvad beträffar 
områdets västra och södra delar. En kartbeskrifning från år 1816, hvilken 
omfattar Träppja och Gassljunga utmark, visar, att södra delen af det forna 
bokområdet då var »kolsvedskog», »brunsmo» m. m., allt benämningar som 
tillkännagifva, att trakten då länge varit barrskogsmark. En beskrifning öf- 
ver samma gårdar år 1823 antyder likaså litet tillvaron af någon bokskog. 
Längst höll sig boket kvar i områdets nordöstra hörn. På Kråksås och Ese- 
hylte hemman har bokskog funnits i mannaminne; vid Esehylte afverkades 
den först på 1880-talet. Platsen, där detta boke stod, är nu beväxt med 
björk. En annan rest af den forna bokskogen minnes man från en plats un- 
1 Slinnon eller slynnon är ett i denna trakt af Småland ännu gängse namn på blåbär: 
