SEN 
398 EDVARD WIBECK. 
ALLVINS sockenbeskrifning år 1823 samt flera kartor från 1800-talets 
två första decennier tillåta en öfverblick af samma trakt vid denna tid. 
» Bokhultet väster om Hökås mot Kållerstad skoglags ägor», heter det i nyss- 
nämnda beskrifning om Karabys del af Gryssjöhultsskogen, »af nära 100 tunn- 
lands widd, är ännu försvarligt bewuxet med bokskog». Af en karta från 
år 1813 framgår, att åtminstone c:a 30 hektar nordväst om Stora Gryssjön 
voro beväxta med bok. Mellan Tannsjön och Åbjörnabo hade denna, Billarp 
m. fl. gårdar omkr. 13 hektar bokskog. Till Åbjörnabo hörde enligt en 
karta af år 1830 tvenne bokhult: dels en 17/, hektar stor »backe beväxt med 
bokskog» öster om inägorna — tydligen en återstod af samma hult, som 
kartan af 1762 upptager — dels en 4!/, hektar stor »utmark med växtelig 
bokskog» väster om inägorna, hvilket boke ej finnes upptaget på äldre kar- 
tor. Kvarlefvande tradition uppgifver jämväl, att höjden söder om Billarp 
förr burit mycken bok. Om Sporda bys och Ö. Ingaryds ägor säger beskrif- 
ningen, att »å skogshöjderne Flahultsåsen, Brantåsen, Mjösjöhultet, Stora Gräf- 
lingaåsen och Källerhult är mer och mindre bokskog, som dock liksom barr- 
skogen till en del af stormar och hyggen blifvit illa medfaren»>. En karta 
från år 1821 visar slutligen, att äfven Hyaltskogen, tillhörig Karshult och 
V. Ingaryd, då fanns kvar; den uppskattades nu till c:a 15 hektar. 
Öfverallt, så när som på det höga, hela trakten dominerande Ölmesberg, 
äro nu de forna bokbestånden sprängda och bortsopade. I regel visa dock 
mer eller mindre talrika boköfverståndare, hvarest i barrskogen eller gärdes- 
marken de forna bokhulten varit belägna. Sådana gamla öfverståndare och 
väl äfven ett och annat yngre bokträd träffas så t. ex. i Gryssjöhult, väster 
om Åbjörnabo m. fl. platser. 
19. Torskinge socken. 
De urkunder, som gifva upplysning om Torskinge sockens forna bok- 
skogar, äro få!, nämligen dels en karta öfver bl. a. Bolmsnäs (= nuvarande 
Liljenäs) och Hjälmaryds ägor år 1768, dels en karta öfver Torskinge, Gum- 
marp och Gössbo skogelags skog och utmark år 1787. 
Om skogen till Liljenäs och Hjälmaryd sägs då, att den bestod af, »gran, 
ene och någon thärutinnan blandad bokeskog», en uppgift som antyder, att 
boken härstädes knappast varit beståndsbildande. 
Detta var däremot fallet längre norrut i socknen. Väster om Guntasjön 
låg en c:a 42 hektar stor bokskog, i hvilken hela skoglaget vid infallande 
ollonår ansågs hafva del. Detta boke har gifvit namn åt hemmanet Böke, 
som låg vid södra kanten af hultet. Mellan Rannäs- och Årevedssjöarna samt 
efter hvad det vill synas äfven söder om sistnämnda sjö kallades skogsmar- 
ken »Ilveden». Den till Torskinge hörande delen af denna skog beskrifves 
sålunda: »Skogen består uti TIllveden af större och smärre gran- och furu- 
!' Enligt uppgift af G. DJURKLoOU, »Om Göran Månssons till Bolmsnäs Jordebok>, 
Kungl. Witterhets Historie och Antikvitets Akademiens Handlingar, 28 del. (Ny följd 8 del.) 
1876, innehåller nämnda jordebok åtskilliga upplysningar om dessa trakters naturbeskaffenhet 
under Gustaf I:s och Erik XIV:s tid. Bl. a. lär jordeboken visa, att flygsandsfältet »Slättö- 
sand» nordöst om gårdarna af samma namn i Torskinge socken förr varit täckt af ek- och 
bokskog. Säkert är, att sanddriften på denna plats först började på 1700-talet (se härom 
uppsatser af T. A. Odencrants i Jönköpings Läns Hushållningssällskaps Handlingar 1817 
samt E. Wibeck i Fauna och Flora 1906, h. 2). 
