400 - EDVARD WIBECK. 
Nästa uppgift om Dannäs' skogar gifver ROGBERG i sin landskapsbeskrif 
ning år 1770. I denna heter det: »Skog äger denna S. mer än de förra", 
i synnerhet äro här 2:ne ordentlige skogar, en kallad Härnos-skog, och en 
annan något mindre benämnd Sönnarskog, bestående begge till större delen 
af Bok och något Ek>. 
Att bokskogen såväl väster som öster om Köpsjön under 1700-talet för- 
minskats och allt mera uppblandats med granskog framgår dock otvifvelaktigt 
af kartor och beskrifningar öfver Gaflö och Svinanäs 1795 och öfver Dannäs ' 
skoglag 1797—98. ”Torpaskogen fanns åtminstone delvis kvar; ett område 
på ungefär 160 hektar öster och nordost om Ystebo- (= Elga-) sjön beskrifves 
som bokskog, till en del af sämre beskaffenhet. Trakten mellan Ystebo- 
och Köpsjöarna, d. v. s. Häredtz- eller Härnosskogen, var nu endast till en 
del beväxt med bok. Samma var fallet med Sönnerskogen, på hvars plats 
kartorna från slutet af 1700-talet upptaga 3 betydligt mindre bokskogar. Den 
nordligaste af dessa, som ännu omfattade drygt 110 hektar, låg midt för 
norra hälften af Köpsjön. På somliga ställen utgjordes detta hult af blandad 
bok- och granskog. Omkring 10 hektar längst i söder tillhörde Gaflö, resten 
af hultet Dannäs skoglag. Till Gaflö och Svinanäs hörde också tvenne 
smärre bokskogar på respektive 5 och 1!7/, hektar, belägna midt för syd- 
ändan af Köpsjön. Bestämmelserna om ollonbetets samfällighet återfinnas 
äfven nu. 
År 1821 förrättade ALLVIN enskifte med Dannäs skoglag, hvarvid föl- 
jande arealer bokskog tilldelades de olika gårdarna. Säteriet behöll Näset, 
hvars bokskog uppgick till mera än 90 hektar. Af boket nordväst om Köp- 
sjön fick Toörestorp största delen, närmare 50 hektar, under det öster om 
samma sjö säteriet fick 55 hektar och Snufvebo 29 hektar. Af f. d. Torpa- 
skogens boke fick Önnabo längst i norr 20 hektar och sydost därom Vä- 
derås och Kvarnagård respektive 30 och 18 hektar. 
På dessa m. fl. ställen i södra delen af socknen fanns bok rikligt långt 
in på 1800-talet. I sin häradsbeskrifning år 1846 nämner ALLVIN dock 
endast e// »vackert bokhult», nämligen Näsets; »1i öfrigt», heter det,» är sko- 
gen tillräcklig, af blandad gran och bok». I mannaminne uppgifves bok- 
skogen dock varit beståndsbildande på flera andra platser, så t. ex. vid 
Önnabo, Bräknebo och väster om Oset, äfvensom på Stora Gaflö ägor. Den 
enda verkliga bokskog, som numera finnes kvar i socknen, är bokskogen på 
Näset. Här torde omkring 10 hektar vara hufvudsakligast klädda af bokskog, 
som för öfrigt är af växlande beskaffenhet. Boket utglesnas alltjämt och 
efterträdes här, liksom å de forna bokområdena öster om Bolmen, öfvervä- 
gande af granskog och enbuskmark. En obetydlig rest af ett bokhult lär 
finnas kvar vid torpet Ekåsen under Stora Gaflö; likaledes skall ett mindre 
bestånd finnas vid Holkhult. Det senare ligger på mark, som 1821 beteck- 
nades som hage. 
Ända till år 1906 fanns straxt söder om Boda inägor ett bokhult på c:a 
3 hektar, hvilket nämnda år afverkades. Detta hult kan anses såsom en sista 
utlöpare från de stora bokskogar, som förr fanns på den högländta trakten 
öster om sjön Fyllens norra del, och hvarom delvis blifvit taladt under Hån- 
gers socken. En karta öfver Boda från år 1775 visar, att hela yttre skogen 
! D. v. s. Bolmsö och Tannåkers socknar. 
