BOKSKOGEN INOM ÖSTBO OCH VÄSTBO HÄRAD AF SMÅLAND. 423 
därfvade med oskäliga och onyttiga nybyggen. — —> En god kän- 
nare af Östbo och Västbo, landtmätare J. ALLVIN, gifver likalede s>ny- 
byggen och getafveln i sin mon>2 skulden till skogens aftagande i dessa ” 
trakter." Vid granskning af de forna bokskogsområdenas belägenhet 
och gränser skall man också lätt finna, hur splittrad och kringskuren 
skogen i regel blifvit af äldre och nyare torpanläggningar. Belysande 
exempel härpå gifva >»Ramshultet>, »Högatåget> och södra delen af 
»Edbohult> i Gällaryd och Voxtorp, trakten öster om Hindsen, de 
gamla bokskogsmarkerna i södra delen af Vernamo, östra delen af 
Kärda och norra delen af Häångers socknar, >Illveden> i Forsheda, 
Dannäs säteris forna skogar samt för öfrigt en stor mängd af de smärre 
forna bokskogarna i såväl Östbo som Västbo härad. 
Om också blott en mindre del af bokskogen behöfde fällas och upp- 
rödjas för att gifva rum åt nybyggarnes tomter oeh åkerlappar, så be- 
tydde öetningen af hans och den fjärmare boende befolkningens kreatur 
i de flesta fall en oafbruten skadegörelse på skogen. 
Hvad betningen beträffar, får man noga skilja mellan verkningarna 
å ena sidan af svinens uppehåil i skogen under s. k. ollonår, å andra 
sidan af den årligen återkommande gräsbetningen. 
Såsom redan blifvit nämndt var ollonbetet under långliga tider af 
största vikt för befolkningen. Värdet af ett bokbestånd bestämdes då 
af det antal svin, som under goda fröår kunde: födas på detsamma. 
Om skogarnas bärkraft i berörda hänseende i Östbo och Västbo 
härad samt om visssa gårdars betesrättigheter ha en mängd uppgifter 
lämnats i historikens speciella del. Berömda svinbeten funnos under 
Mossle m. fl. gårdar i Vernamo socken, under Dannäs säteri i socknen 
af samma namn, under Fållinge och Isberga i Willstad samt flerestädes 
i Långaryds, S. Unnaryds och Femsjö socknar. Dessa m. fl. ollonsko- 
gar, af hvilka ingen vid 1600-talets slut torde kunnat mottaga mera än 
ett eller annat hundratal svin, fördunklades alla af >Edbohult> i Vox- 
torp. Såsom redan blifvit nämndt kunde denna skog under gynnsamma 
år föda ända till 2,000 svin.” I Västbo gingo ollonsvinen ofta vintern 
öfver på skogen och slaktades först på förvåren. 
Den afkastning, som efter ollonår tillfördes svinägaren, var sedan 
gammalt föremål för beskattning. År 1537 bestämde Gustaf I denna 
t Beskrifning öfver Refteled s:n, Jönköpings hushållningssällskaps handlingar år 1819. 
> Intressant är att jämföra VAUPELLS uppgifter om de danska ollonskogarnas samtida 
eller äldre betesförhållanden. Vissa skogar i Danmark födde så t. ex. år 1590 resp. 4,000, 
8,000, 10,000, 14,000, 19,000, ja, ända till 30,000 svin. Dessa skogar voro dock af myc- 
ket stor utsträckning. En 1,100 tld stor skog på Thurs som födde 2,200 svin, tyckes 
förhållandevis haft ungefär samma betesvärde som Edbohult. (De danske Skove, 1863, sid. 
10 och 11. 
